ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Львів	Справа № 460/4151/25 пров. № А/857/35178/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Затолочного В.С., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року, ухвалене суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №460/4151/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
ВСТАНОВИВ:
05 березня 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просив:
-визнати протиправним рішення відповідача, яке оформлене листом №523-14508/Г-02/8-1700/25 від 16.01.2025, стосовно відмови у зарахуванні до страхового стажу у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) періоду роботи з 18.02.2010 по 14.05.2012 в Дочірньому підприємстві Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» («ЮТЕМ») та з 31.05.2012 по 31.05.2018 - в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік» (спільне підприємство «Новарка»), як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, як це передбачено абзацом 10 частини третьої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проведенні перерахунку пенсії;
-зобов`язати відповідача зарахувати у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) до страхового стажу періоди роботи з 18.02.2010 по 14.05.2012 в Дочірньому підприємстві Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» («ЮТЕМ») та з 31.05.2012 по 31.05.2018 - в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік» (спільне підприємство «Новарка»), як роботу по Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, затвердженими Кабінетом Міністрів України, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, як це передбачено абзацом 10 частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; провести перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням спеціального (пільгового) страхового стажу, та виплачувати її в обрахованому розмірі з урахуванням зазначеного періоду роботи, починаючи з дня подання заяви про перерахунок пенсії - 13.12.2024.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове задоволення позову.
В апеляційній скарзі, покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а в постанові від 19 лютого 2020 року, зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Зауважує, що відомостями трудової книжки та архівними довідками, доданими до позовної заяви, підтверджується факт роботи у зоні відчуження.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Рівненській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
При призначенні позивачу пенсії відповідачем не зараховано до спеціального (пільгового) страхового стажу у полуторному розмірі періоди роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 у періоди з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 31.05.2012 по 31.05.2018.
19.12.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Рівненській області із заявою щодо зарахування до його страхового стажу періоди роботи з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 31.05.2012 по 31.05.2018 у полуторному розмірі відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 16.01.2025 за №523-14508/Г-02/8-1700/25 пенсійний орган вказав заявнику на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії на заявлених умовах. Відмова мотивована тим, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 14.07.2006) позивач працював з 18.02.2010 по 14.05.2012 в Дочірньому підприємстві Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» («ЮТЕМ»), а з 31.05.2012 по 31.05.2018 - в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік». Довідка за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, за вказані періоди роботи відсутня. Враховуючи зазначене, підстав для зарахування до стажу у полуторному розмірі періодів роботи позивача з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 30.05.2012 по 31.05.2018 немає. Зауважив, що згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. 
Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на належне пенсійне забезпечення.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України № 1058-IV від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ст. 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
За приписами пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положення Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №796-XII час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацами 9-10 частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на пільгове обчислення спірного періоду роботи та, як наслідок, на перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням спеціального (пільгового) стажу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу у проведенні перерахунку його пенсії, посилаючись на непідтвердження характеру виконуваної роботи в означений період, з приводу чого суд зазначає таке.
Оцінюючи правомірність незарахування періодів з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 30.05.2012 по 31.05.2018 до спеціального (пільгового) стажу роботи позивача за Списком №1, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).
Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» від 27 квітня 2006 року №571 особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» №831 від 10 вересня 2008 року особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36).
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Вказана Постанова була чинна до 03 серпня 2016 року та діяла на час роботи позивача в Дочірньому підприємстві Західно-монтажного управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж».
Розділом ХХІІ до вказаного списку віднесено РОБОТИ З РАДІОАКТИВНИМИ РЕЧОВИНАМИ ТА ДЖЕРЕЛАМИ ІОНІЗУЮЧИХ ВИПРОМІНЮВАНЬ І БЕРИЛІЄМ, підрозділ 1 - Роботи на підприємствах, у науково-дослідних інститутах, лабораторіях, конструкторських і дослідно-конструкторських організаціях і медичних установах, пункт 22.1-1г (який застосовується з 01.01.2010) - працівники, зайняті повний робочий день у зоні відчуження на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та МОЗ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 затверджено, зокрема, Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
До вказаного списку віднесено роботи в зоні відчуження: працівники, зайняті на роботах у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше (пункт 4 розділу ХХІІ Списку №1).
Разом з тим, пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, виходячи з наведених вище норм Порядку №637 та Порядку №383, лише у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до пункту 2.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення. 3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.
За правилами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Додатком №5 до Порядку №637 визначено форму довідки, якою передбачено необхідність зазначення найменування списків та їх номерів.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Щодо посилань відповідача на ненадання позивачем документів про атестацію робочих місць, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України №41 від 1 вересня 1992 року.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно пункту 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а в постанові від 19 лютого 2020 року сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.
Отже, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Записами трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 14.07.2006) підтверджено трудову діяльність позивача, зокрема:
1) в Дочірньому підприємстві Західно-монтажного управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» (код ЄДРПОУ 00121347):
- 18.02.2010 прийнятий на роботу слюсарем із збирання металевих конструкцій 3 (третього) розряду. Код КП 7214.2. Підстава: наказ №3 від 17.02.2010 (запис №7);
- 15.12.2011 згідно з класифікатором професій ДК003:2010 вважати слюсарем із складання металевих конструкцій третього розряду. Код КП 7214. Підстава: наказ №255/к від 15.12.2011 (запис №8);
- 14.05.2012 звільнений за власним бажанням (ст.38 КЗпП України). Підстава: наказ №15 від 14.05.2012 (запис №9);
2) в Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік» (Франція) в Україні:
- 30.05.2012 прийнятий в компанію на виконання проекту: «Грантова угода (Чорнобильський Фонд «Укриття»: Новий Безпечний Конфайнмент)» на посаду монтажника. Підстава: наказ №61 від 31.05.2012 (запис №10);
- 31.05.2018 звільнений за п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строку трудового договору). Підстава: наказ №102і від 31.05.2018 (запис №11).
Суд констатує, що будь-яких виправлень чи неточностей такі записи в трудовій книжці позивача не містять.
Запис про звільнення в трудовій книжці завірено підписом уповноваженої особи та скріплено печаткою.
Таким чином, записами трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 14.07.2006) підтверджено роботу позивача у період з 18.02.2010 по 14.05.2012 на посаді слюсара із збирання металевих конструкцій 3 (третього) розряду Дочірнього підприємства Західно-монтажного управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж», а у період з 30.05.2012 по 31.05.2018 – монтажника Компанії «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік» (Франція) в Україні.
Однак, у розглядуваному випадку, записи трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 14.07.2006) не містять інформації щодо атестації робочого місця позивача у періоди з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 30.05.2012 по 31.05.2018, а також щодо фактичного виконання робіт в зоні відчуження в означені періоди.
При цьому, долучені позивачем до матеріалів справи наказ (розпорядження) про прийняття на роботу №3 від 17.02.2010, накази про відрядження від 16.04.2010 №57/к, від 14.05.2010 №68/к, від 14.06.2010 №85/к, від 04.08.2010 №115/к, від 13.08.2010 №120/к, від 25.08.2010 №126/к та дозиметрична довідка від 23.04.2012 №300 за 2010 рік також не містять інформації щодо атестації його робочого місця, чи про те, що робота за такою посадою відноситься до робіт за Списком №1, а після 03.08.2016 – інформації, що його робота здійснювалася у зоні відчуження, сумарна щільність забруднення території якої радіонуклідами становить 100 кБк/м2 і більше.
Судом першої інстанції слушно вказано на те, що видача роботодавцем наказу про відрядження працівника у зону відчуження не є беззаперечним доказом фактичного перебування працівника у відрядженні та періодів роботи в зоні відчуження. 
Також позивачем ані на розгляд суду, ні до заяви про перерахунок пенсії не надано довідки за формою, встановленою в додатку №5 до Порядку №637, яка б містила інформацію про роботу позивача за Списком №1 у періоди з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 30.05.2012 по 31.05.2018 відповідно до п. 20 Порядку №637, не зазначаючи причин неможливості надання органу Пенсійного фонду довідки за формою, встановленою в додатку №5 до Порядку №637, чи неможливості отримання такої довідки з незалежних від нього причин.
Крім того, суд зауважує, що постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 пов`язує право працівника, зайнятого повний робочий день у зоні відчуження, на пенсію на пільгових умовах, а також на пільгове обчислення страхового стажу, із його роботою на підприємствах, в установах і організаціях, перелік яких затверджується Мінприроди за погодженням з Мінсоцполітики та МОЗ.
Так, відповідно до глави 1 розділу ХХII Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (із змінами), та з метою реалізації статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерством надзвичайних ситуацій України прийнято наказ від 13.03.2012 № 576, пунктом 1 якого затверджено Перелік підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий день, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (далі - Перелік).
Згідно з п. 3 вказаного Наказу цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 1 січня 2010 року.
В зазначеному Переліку відсутні Дочірнє підприємство Західно-монтажного управління Відкритого акціонерного товариства «Південтеплоенергомонтаж» (код ЄДРПОУ 00121347), а також Компанія «Вінсі Конструксьон Гран Проже/компанії Буйг Траво Пюблік» (Франція).
Скаржник наголошує на тому, що починаючи з 03.08.2016 відсутня умова щодо необхідності включення підприємства зони відчуження до Переліку підприємств, установ і організацій зони відчуження, працівники яких зайняті повний робочий дань, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (постанова Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №620/7043/22).
Наведені обставини не залишились поза увагою суду першої інстанції. При цьому судом першої інстанції правильно враховано, що у період з 01.01.2010 по 02.08.2016 така умова була передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, що охоплює більшу частину спірного періоду.
Крім того, попри відсутність зазначеної умови з 03.08.2016, вона не впливає розглядувані правовідносини, оскільки відсутні докази в підтвердження права позивача на зарахування вищевказаних періодів до його страхового стажу у полуторному розмірі. 
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції не вбачає у відмові пенсійного органу у зарахуванні періодів трудової діяльності з 18.02.2010 по 14.05.2012 та з 30.05.2012 по 31.05.2018 ОСОБА_1 до його страхового стажу у полуторному розмірі ознак неправомірності, визначених ч.2 ст.2 КАС України, що має наслідком відмову у задоволенні позовних вимог.
Варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі №460/4151/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк