Справа №484/6144/25
Провадження №2/484/150/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.05.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.
секретар судового засідання – Пелех Я.М., Бикова О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську в порядку загального позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за участю представника позивача – Осипова В.П.
представника відповідача – Поліщук М.І.
ВСТАНОВИВ:
До суду 03.11.2025 надійшов позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 413217,11грн. Мотивуючи вимоги, представник позивача вказав, що 11.01.2018 відповідачка звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписуючи вказану Анкету-заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що така заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та Банком Договір банківського обслуговування (далі - Договір). Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www.privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідачці на виконання укладеного договору було надано картку номер НОМЕР_1 , з терміном дії до 11/21, тип картки — Картка «Універсальна». Кредитний ліміт становив — 0,00 грн. В порушення умов Договору відповідачка 12.07.2019 здійснила видаткові операції за своїм картковим рахунком, внаслідок чого на її картковому рахунку утворився від`ємний платіжний баланс. Станом на 28.08.2025 баланс картки складає -413217,11грн. Вищевказані операції не були прогнозовані для Банку за розміром суми та часом виникнення, оскільки ініційовані були відповідачкою, а кредитний ліміт при цьому дорівнював 0,00 грн. Внаслідок дій відповідачки на її картковому рахунку виник несанкціонований овердрафт. При цьому, заборгованість з несанкціонованого овердрафту відповідачкою не повернута. З урахуванням вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 413217,11 грн, з яких 276969,23грн - прострочена заборгованість за тілом несанкціонованого овердрафту, 136247,88грн — заборгованість за простроченими відсотками.
Ухвалою від 04.11.2025, враховуючи, що місце проживання відповідачки було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження, призначене підготовче засідання, визначені строки для подачу заяви по суті.
11.12.2025 до суду надійшов відзив, в якому представниця відповідачки просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що в наданій позивачем виписці не відображене поповнення карткового рахунку відповідачки, яке було здійснено до цього нею особисто. Так, відповідачка 10 липня 2019 року самостійно здійснила поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування за адресою: АДРЕСА_2 , ТЦ «Фонтан Скай» 16 раз, кожного разу вносячи по 19 800 грн, отже на картковому рахунку відповідача було 16х19 800 = 316 800 грн. Того ж дня, 10.07.2019, відповідачка зняла з своєї карти у відділенні банку за адресою: відділення 40 ЮЖНОГО ГРУ, АДРЕСА_3 153 500 грн, але працівник банку невірно провів операцію, і замість фактичного зняття, яке відбулось, зазначив, про поповнення карти, але це було зняття власних коштів. Тож на рахунку повинно було бути відображено 163 300 грн як залишок на картковому рахунку відповідачки. Цього ж дня відповідачка ще зробила переказ зі своєї карти на іншу карту в сумі 9 045 повторивши це 9 раз, тобто на загальну суму 81 405 грн. Залишок складав 81 895грн. Також ще додатково отримала готівкою у 19 відділені банку Южного ГРУ у сумі 66 500 грн. Залишок коштів на карті складав 81 895 грн – 66 500 грн = 15 392 грн, а також зробила переказ 11 660 грн на карту на ім`я ОСОБА_2 . Станом на 12.07.20219 залишок грошових коштів на карті складав 0 грн при закритті карткового рахунку. Тобто, картковий рахунок відповідачки був уже закритий. Цього ж дня у Приватбанку був технічний збій, в наслідок якого у додатку «Приват24» та у виписці, яка надана, банк зазначає про помилкову касову операцію, а саме: повернення коштів по помилковій касовій операції згідно заявки хд 24293956 рн 1406847 у сумі 19 800 грн. Ця операція була відображена у додатку «Приват24» вже після закриття карткового рахунку. 
23.12.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказав, що відповідно до виписки по карті НОМЕР_1 , 10.07.2019 через ресайклінговий банкомат CAOD9031, розташований за адресою: м. Одеса, провулок Семафорний, 4 (ТЦ "ФонтанСкай") карту клієнта ОСОБА_1 поповнено на суму 316 800 грн. (16 поповнень по 19 800 грн.). Насправді 10.07.2019 карта НОМЕР_1 поповнювалась двічі: 10.07.2019 о 13год 12 хв. при поповненні картки на суму 19800грн зараховано 158400грн., після чого 10.07.2019 о 15год.48хв. клієнт через касу банку отримала 153500грн; 10.07.2019 о 16год.25хв. на картку внесено 19800грн, зараховано 158400грн. Отже, 10.07.2019 на карту НОМЕР_1 фактично внесено 39600грн (2 рази по 19800 грн), але було зараховано 316800 грн, із них 277200грн безпідставно. 12.07.2019 банком проведено списання безпідставно зарахованих коштів. Причина безпідставно зарахованих коштів - збій програмного забезпечення ресайклінгового банкомату CAOD9031, в результаті чого поповнення 10.07.2019 картки в сумі 19800 грн продубльовано 8 разів (о 13год 12 хв. ), тобто зарахування в сумі 19800 грн продубльовано 8 разів. Те саме відбулося о 16год. 25хв. - поповнення картки в сумі 19800 грн. продубльовано 8 разів, зарахування в сумі 19800 грн продубльовано 8 разів. Цей факт підтверджено Висновком службової перевірка від 12.08.2019. Згідно із випискою з банкоматного журналу ресайклінгового банкомату CAOD9031: 10.07.2019 о 13год. 12хв.03сек. після ідентифікації картки 4149439107709440 в банкомат вкладено 45 купюр номіналом 100грн, 49 купюр номіналом 200грн, 11 купюр номіналом 500грн - на загальну суму 19800грн. Після підтвердження клієнтом поповнення картки НОМЕР_1 , проведено 8 операцій (8*19 800). Всі купюри пройшли перевірку після чого були розподілені по касетах. 13год. 13хв. 02сек підтверджено вкладення в банкомат 45 купюр номіналом 100грн, 49 купюр номіналом 200грн., 11 купюр номіналом 500грн.. О 13год. 13хв. 12сек. операції по картці 4149439107709440 закінчено. Інші купюри на поповнення картки НОМЕР_1 в банкомат не надходили; 10.07.2019 о 16год. 25хв. 08сек. після ідентифікації картки 4149439107709440 в банкомат вкладено 99 купюр номіналом 200грн - на загальну суму 19800грн. Після підтвердження клієнтом поповнення картки НОМЕР_1 проведено 8 операцій (8*19 800). Всі купюри пройшли перевірку, після чого були розподілені по касетах. 16год. 26хв.43сек підтверджено вкладення 95 купюр номіналом 200грн, 4 купюр номіналом 200грн. О 16год. 26хв.54сек. операціїї по картці 4149439107709440 закінчено. Інші купюри на поповнення картки НОМЕР_1 в банкомат не надходили. Отже підтверджено, що 10.07.2019 о 13год 12 хв. на поповнення картки НОМЕР_1 внесено 45 купюр номіналом 100грн, 49 купюр номіналом 200грн., 11 купюр номіналом 500грн.- на загальну суму 19800грн. - о 16год. 25хв на поповнення картки 4149439107709440 внесено 99 купюр номіналом 200грн.- на загальну суму 19800грн. Всі купюри, що надходять у ресайклінговий пристрій, проходять перевірку на предмет справжності та класифікуються за чотирма категоріями. В подальшому видачі підлягають лише банкноти четвертої категорії, відповідальні всім без винятку ознакам справжності. Банкноти категорій 2–3 вилучаються до спеціальних касет і потім разом з інформацією про клієнта направляються до НБУ для додаткової перевірки. Купюри першої категорії не приймаються пристроєм та відразу повертаються клієнту. На звернення відповідача щодо причин виникнення заборгованості на карті 4149439107709440, її анулювання, підстави підвищення кредитного ліміту, надання виписки за Карткою, 05.02.2020р. банком надіслано відповідь на адресу, зазначену клієнтом в анкеті як адреса для кореспонденції: АДРЕСА_1 . Заявка № 24293956 була створена 10.07.2019 о 19:10 співробітником банку через нестачу в касі відділення. Сума недостачі: 307000грн. По виконанню вказаної заявки з картки 4149439107709440 списано 307000.00грн як повернення коштів за помилковою касовою операцією. Кредитний ліміт станом на 10.07.2019 становив 700грн і банком не підвищувався. 10.07.2019 було піднято тільки ліміт для зняття готівки по карті, після чого відповідач отримала в касі банку кошти в сумі 153500грн. 
08.01.2026 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідачки стверджувала, що відповідачка самостійно поповнила власну картку в банкоматі на суму 316 800 грн, що підтверджується випискою банку, яка було додана до відзиву, та відбулося офіційно зарахування на картковий рахунок відповідача. Під час поповнення карткового рахунку, жодного повідомлення від банку, щодо технічних проблем з банкоматом не було. Банкомат прийняв грошові кошти і зарахував їх на картку відповідача, тим більше зарахування цих коштів, відображено було в додатку «Приват24» на картковому рахунку. Пізніше відповідач самостійно у відділені банку позивача зняла грошові кошти зі свого рахунку. Працівник банку, а саме касир відділення, особисто видала кошти з рахунку відповідачу, які їй належали. При цьому станом на 12.07.2019 залишок грошових коштів на карті складав 0,0 грн при закритті карткового рахунку. І лише після цього позивач прийняв рішення, що було безпідставне зарахування на рахунок відповідача у сумі 277 200 грн., як наслідок помилки роботи банкомату. Документи які надані позивачем, а саме виписка з банкоматного журналу за 10.07.2019, та акт службової перевірки від 12.08.2019, не можуть бути належними доказом, того що було безпідставне зарахування грошових коштів у сумі 277 200 грн. Відсутні відео та фото з банкомату, які б підтверджували що відповідача внесла лише два рази по 19 800 грн, а не 16 раз по 19 800 грн, як це було насправді.
Під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представниця відповідачки просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених нею у заявах по суті.
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За положеннями ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 11.01.2018 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої відповідачка погодилась, що підписанням цієї анкети-заяви вона повністю приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку у мережі «Інтернет» за адресою privatbank.ua. та які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування (а.с. 34).
Позивач вказав, що відповідачці на виконання укладеного договору надана картка № НОМЕР_1 з терміном дії до 11\21 типу «Універсальна» з кредитним лімітом 0грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказав, що відповідачка здійснила 12.07.2019 видаткові операції з карткового рахунку, внаслідок чого виник несанкціонований овердрафт на суму 276969,23грн на вказану суму банком нараховані відсотки станом на 28.08.2025 в сумі 136247,88грн. 
На підтвердження вказаного позивач надав розрахунок, відповідно якого на суму заборгованості в розмірі 276969,23грн в період з 11.07.2019 по 30.09.2021 нараховані відсотки за процентними ставка 3,6%, 7,2% - при порушення умов кредитування, міс, 86,4% - на прострочений кредит, річна, в розмірі 136247,88грн (а.с. 30-32).
Відповідно до виписки за договором б\н, складеної 29.08.2025, за період з 11.07.2019 по 28.08.2025 вказані операції, починаючи з 11.07.2019 (а.с. 33), зокрема, 
-11.07.2019 зняття готівки 66500грн; переказ з карти 307000грн, покупка 21грн;
- 12.07.2019 поповнення картки на суму по 19800грн 14 разів, покупка 11660грн.
Представниця відповідачки не заперечувала проти того, що відповідачка дійсно користувалась картковим рахунком № НОМЕР_1 , однак на обґрунтування своєї позиці надала виписку з карткового рахунку, складеного 29.08.2019 за період з 09.07.2019 по 29.08.2019 (а.с. 103), відповідно до якої 
- 10.07.2019 відбувалось поповнення готівкою карти в терміналі самообслуговування за адресою АДРЕСА_2 16 разів по 19800грн; - поповнення своєї карти готівкою у відділенні 40 Южного ГРУ АДРЕСА_3 в сумі 153500грн; перекази зі своєї карти в сумі 5025грн, 9 разів у сумі по 9045грн;
- 11.07.2019 повернення коштів за помилковою касовою операцією згідно із заявки хд 24293956 рн 1406847, списання з карткового рахунку в сумі 307000грн, видача готівки у відділенні 19 Южного ГРУ – 66500грн, 
- 12.07.2019 переказ на карту ОСОБА_2 – 11600грн, переказ коштів на благодійність при розірванні договору 0,06грн, кредитна частина Р2Р перевід повернення коштів по 19800грн 14 разів.
Представниця відповідачки надала копії звернень до начальника Шевченківського ВП Приморського ВП у м.Одеса ГУНП в Одеській області від 05.12.2019, прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 від 13.02.2019 щодо вчинення шахрайських дій із її карткою, однак докази на підтвердження внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не надані.
Також представниця відповідачки надала звернення до голови правління АТ КБ «Приватбанк», в якому просила провести внутрішню службову перевірку з приводу укладення кредитного договору на її ім`я, підвищення ліміту картки без її згоди, виникнення заборгованості та анулювання заборгованості, якої не існує.
Отже, представниця відповідачки вказала, що відповідачка поповнила рахунок власними коштами, частину яких зняла готівкою, а частину перерахувала іншим особам.
Представник позивача, підтримуючи вимоги, вказав, що через шахрайські дії третіх осіб, грошові кошти на загальну суму 276969,23грн були помилково зараховані на рахунок відповідачки. Отже, знімаючи готівку та перераховуючи кошти іншим особам, вона отримала кошти банку, допустивши несанкціонований овердрафт, на який були нараховані відсотки.
Представник відповідачки вказала, що позивачем не надані належні та допустимі докази того, що відповідачка не вносила кошти у заявленому розмірі, відеофіксація відсутня, фото з банкомату відсутні, незалежна експертиза не проводилась, відсутній звіт про рух коштів в банкоматі, поповнення та зняття, та документальне підтвердження того, скільки грошей було при попередній інкасації і скільки було вилучено при наступній.
За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
На підтвердження вимог представник позивача також дав висновок службової перевірки за фактом шахрайських дій при внесенні коштів через ресайклінговий банкомат CAOD9031, складеного 12.08.2019, затвердженого директором ГРУ,РУ 12.08.2019, відповідно до якого з виписки по картці НОМЕР_1 10.07.2019 о 15:49 у ресайклінговому банкоматі CAOD9031, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , вказану карту поповнено на суму 316800грн (16 поповнень по 19800грн). Однак, відповідно до виписки з банкоматного журналу в банкомат фактично внесено 39600грн (2 рази по 19800грн), однак на карту внаслідок програмного збою ПЗ банкотаму зараховано 316800грн, тобто зарахування в сумі 19800грн продубльовано 16 разів. Авторизація в банкоматі відбувалась по карті з введенням коректного пін-коду. Фото з банкомату при проведенні вказаної транзакції відсутні. 10.07.2019 о 15:46, через дві години після зарахування коштів, ОСОБА_1 у відідленні №40 Южного ГРУ за адресою: АДРЕСА_3 через касу з карти отримала 153500грн. при цьому 10.07.2019 був піднятий ліміт для зняття готівки по картці відповідачки за сприянням спеціаліста з обслуговування індивідуальних VIP-клієнтів ОСОБА_3 , яка пояснила, що це зробила на прохання ОСОБА_4 . В подальшому з картки відповідачки було переведено 10платежів на загальну суму 86000грн на карту Монобанку, яка належить ОСОБА_4 після цього 11.07.2019 відповідачка зняла зі своєї карти ще 67165грн, а 12.07.2019 – переказали 11660грн на карту ОСОБА_2 12.07.2019 були списані дублюючи зарахування в сумі 277200грн, отже борг склав 276969,23грн (а.с. 139-140).
Згідно із випискою з банкоматного журналу ресайклінгового банкомату CAOD9031:
- 10.07.2019 о 13.11.28 розпочалась транзакція за картою 4149439107709440, 13:12:27 внесені 45 купюр номіналом 100грн, 49 купюр номіналом 200грн, 11 купюр номіналом 500грн. Однак після цього проведені 8 операцій (8*19800). При цьому о 13:13:02 підтверджено вкладення в банкомат 45 купюр номіналом 100грн, 49 купюр номіналом 200грн., 11 купюр номіналом 500грн в сумі 19800грн та о 13:13:12 операції по картці 4149439107709440 закінчені. 
- 10.07.2019 о 16:25:08 розпочалась транзакція за картою 4149439107709440 та в банкомат вкладено 99 купюр номіналом 200грн, однак проведено 8 операцій (8*19 800), о 16:26:43 підтверджено вкладення 95 купюр номіналом 200грн, 4 купюр номіналом 200грн, о 16:26:54 транзакція закінчена (а.с. 137-138). 
Вказане також підтверджується деталізованою випискою по рахунку відповідачки за період з 10.07.2019 по 10.07.2019 через банкомат CAOD9031, розташованому за адресою: пров. Семафорний, 4 м.Одеса, 10.07.2019 були зараховані кошти 8 разів по 19800грн о 13:12:29, 13:12:30, 13:12:31, 13:12:33, 13:12:35; 13:12:36; 13:12:38, 13:12:38; та 8 разів по 19800грн о 16:26:13, 16:26:14, 16:26:14, 16:26:15, 16:26:18, 16:26:19, 16:26:19, 16:26:19, тобто зарахування коштів відбувалось у різницю у одну-дві секунду або одночасно (а.с.185). При цьому інформація, яка міститься у цій виписці по рахунку, відповідає інформації, яка міститься у інших виписках по рахунку відповідачки.
Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5, отже є допустимим доказом у справі.
Докази на спростування позиції позивача представницею відповідачки не надані. Клопотання про проведення експертизи нею також не заявлялись, хоча така можливість була роз`яснена під час розгляду справи.
Отже суд вважає доведеним той факт, що відповідачка внесла готівкою на свою карту два рази по 19800грн, але фактично зняла та перерахувала з банківського рахунку 276969,23 грн, які на рахунок не вносила, отже вона отримала грошові кошти, які їй не належать.
У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму коштів та проценти, нараховані як заборгованість за простроченими відсотками в сумі 136247,88грн, посилаючись на Умови та правила надання банківський послуг, вказуючи, що відповідно до вимог ст. 634 ЦК України укладений між сторонами договір про надання банківських послуг є за своєю природою змішаним і містить у собі умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). 
Сторони не заперечують того факту, що між сторонами був укладений договір банківського рахунку. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. При цьому Велика Палата Верховного Суду вказала, що в такому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У Анкеті-заяві, підписаній відповідачкою, відсутні умови надання коштів у кредит, сплати процентів за кредит, умови використання грошових коштів понад залишок на рахунку або встановлений ліміт овердрафту, сплати процентів за несанкціонований овердрафт.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19, від 26 травня 2021 року у справі № 202/7994/17-ц.
У цій справі встановлено, що банком на рахунок відповідачки помилково зараховані грошові кошти в розмірі 276969,23 грн через збій програмного забезпечення ресайклінгового банкомату CAOD9031, скориставшись чим відповідачка безпідставно набула майно, що належить банку – грошовими коштами у вказаній сумі. 
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Отже, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 183/5849/23. Також у вказаній постанові Верховний Суд вказав, що доводи про те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми статті 1212 ЦК України, оскільки такі правовідносини є договірними, не заслуговують на увагу, оскільки несанкціонований овердрафт, який виник у зв`язку із помилковим зарахуванням коштів на рахунок особи, є заборгованістю відповідача перед банком, що не була обумовлена договором. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок банка поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
З урахуванням вказаного више, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню та стягненню з відповідачки грошовий коштів в сумі 276969,23грн як безпідставно набутих, а в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 136247,88 грн – відмовити. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем сплачений судовий збір за позовну вимогу про стягнення 413217,11грн 4958,61грн, отже, враховуючи ставки судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір», позивач зобов`язаний був сплатити 6198,26грн., отже з позивача слід стягнути в доход держави судовий збір в сумі 1239,65грн.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивач витрати по сплаті судового збору в сумі 4154,54грнгрн.
Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 276969 (двісті сімдесят шість тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять)грн 23 коп.
В задоволенні вимоги про стягнення заборгованості по процентах відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 4154 (чотири тисячі сто п`ятдесят чотири)грн. 54 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в доход держави судовий збір в сумі 1239 (одна тисяча двісті тридцять дев`ять)грн 65коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, 49094, ЄДРПОУ 14360570.
Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

Суддя Н.А.Медведєва