Справа № 279/5863/25	  	Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.	
Категорія 69	  	Доповідач Шалота К.В.	

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Шалоти К. В., 
суддів   Коломієць О. С., Талько О. Б.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бугайов Микола Вікторович,
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Пацко О. О. у м. Коростень,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2025 року ОСОБА_2 (далі – позивач), в інтересах якого діє адвокат Васянович М. І., звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення аліментів на період навчання.
2. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року з ОСОБА_1 стягувалися аліменти на користь ОСОБА_2 на період його навчання у розмірі 1/4 частки доходів, щомісячно, починаючи з 04 липня 2022 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.
3. У подальшому, розмір присуджених судом аліментів, було зменшено з 1/4 на 1/6 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.
4. Вказувалося, що позивач не досяг 23 років та продовжує навчання на денній формі другого (магістерського) рівня вищої освіти в Київському національному економічному університеті ім. В.Гетьмана на контрактній формі, із строком закінченням до 31 грудня 2026 року.
5. Посилаючись на те, що 30 червня 2025 року виплата позивачу аліментів припинена, кошти на утримання позивача надає лише матір позивача - ОСОБА_3 , відповідач матеріальної допомоги позивачу не надає, хоча має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує стабільний дохід та є особою працездатного віку, позивач просив суд:
– стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 річного віку.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
6. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області рішенням від 17 листопада 2025 року позов задовольнив, присудив щомісячно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), на період навчання в Київському національному економічному університеті ім. В.Гетьмана, починаючи з 25 вересня 2025 року до закінчення навчання, тобто до 31 грудня 2026 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
Допустив негайне виконання рішення суд в розмірі місячного платежу.
Вирішив питання судових витрат.
7. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на утриманні матері, не має можливості працювати та отримувати доходи у зв`язку з його навчанням, потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не спростована можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період його навчання у заявленому ним у позові розмірі.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
8. Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та через свого представника - адвоката Бугайова М. В. подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення присудженого розміру аліментів, ухвалити нове рішення, яким визначити стягнення аліментів у розмірі 1/8 [частки] та стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
9. Апеляційна скарга мотивована тим, що:
— відповідач подав до суду відзив на позов в межах установленого судом строку, однак суд розглянув справу не дотримавшись строку на отримання відзиву, що порушило право відповідача на подання доказів та принцип змагальності сторін; 
— надана позивачем довідка про навчання, на думку відповідача, є недостовірною, оскільки не містить зазначення року її видачі, суд помилково прийняв цей доказ як допустимий;
— в наданій позивачем довідці про навчання зазначена дата закінчення університету, а не закінчення навчання, у договорі про надання платної освітньої послуги не вказано період навчання, у зв`язку з чим сторона відповідача ставить під сумнів вказані докази;
— суд не врахував обставини, встановлені у рішенні суду у справі № 279/4297/23, яким було зменшено розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 на 1/6 частку, зокрема: наявність у відповідача двох малолітніх дітей, на яких сплачуються аліменти, утримання непрацездатної матері, 1951 року народження, погіршення стану його здоров`я, зміни у майновому становищі.

Короткий зміст та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
10. Представник позивача – адвокат Васянович М.І. надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необгрунтованість доводів апелянта про недопустимість довідки про навчання, сумнівність договору, погіршення його матеріального стану, наявність інших утриманців і упередженість суду, які зводяться до переоцінки доказів і незгоди з ухваленим судовим рішенням. Крім того, представник позивача заперечувала проти прийняття апеляційним судом нових доказів, доданих до апеляційної скарги, посилаючись на недоведеність позивачем неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
11. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2026 року клопотання представника відповідача задовольнив, поновив відповідачу строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановив учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
12. Житомирський апеляційний суд ухвалою від 10 лютого 2026 року призначив справу до апеляційного розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини, встановлені судом
13. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьками якого записано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 листопада 2005 року.

14. 02 грудня 2022 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області видав виконавчий лист у справі № 279/2661/22 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 липня 2022 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.
15. 02 листопада 2023 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області рішенням у справі № 279/4297/23 змінив розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 01 листопада 2022 року у справі № 279/2661/22, з 1/4 на 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.
16. 09 вересня 2025 року між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана (заклад) та ОСОБА_2 (здобувач) укладено договір про надання платної послуги для підготовки фахівців № 2512909074, за умовами якого:
- заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок замовника здійснити надання здобувачу освітніх послуг: форма здобуття освіти: денна; факультет: фінансів; ступінь вищої освіти: магістр; строк навчання: 1 рік 4 місяці – денна форма навчання;
- загальна вартість освітньої послуги за розрахунковий строк виконання освітньої програми становить 79 800 грн; замовник вносить плату щосеместрово у строки, визначені договором;
- договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом усього періоду навчання до дня повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
17. Відповідно до довідки № 3031 від 15 вересня 202 (без зазначення року), виданої за підписом проректора ОСОБА_4 , декана факультету ОСОБА_5 слідує, що ОСОБА_2 дійсно є студентом 1 року навчання другого (магістерського) рівня вищої освіти очної (денної) форми навчання факультету фінансів Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Дата закінчення університету 31 [грудня] 2026 року.

Позиція апеляційного суду
18. Згідно з частиною 1 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
19. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (частина 2 статті 263 ЦПК).
20. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина 5 статті 263 ЦПК). 
21. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 367 ЦПК).
22. Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
23. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на утриманні матері, не має можливості працювати та отримувати доходи у зв`язку з його навчанням, потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не спростована можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період його навчання у заявленому ним у позові розмірі.
24. Проте, повністю погодитись з такими висновками та рішенням суду першої інстанції колегії суддів апеляційного суду не може, виходячи з наступного.

Щодо наявності порушень норм процесуального права
25. У апеляційній скарзі представник відповідача – адвокат Бугайов М. В. посилається на те, що відповідач подав до суду першої інстанції відзив на позов в межах установленого судом строку, однак суд першої інстанції розглянув справу не дотримавшись строку на отримання відзиву, що порушило право відповідача на подання доказів та принцип змагальності сторін.
26. З матеріалів справи вбачається наступне.
27. Місцевий суд ухвалою від 31 жовтня 2025 року відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання, вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в строк не більше 60 днів із дня відкриття провадження у справі, роз`яснив відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
28. 06 листопада 2025 року відповідач отримав копію вказаної ухвали місцевого суду та копію позовної заяви, що стверджується його підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення R067031956444, що надійшло до суду 7 листопада 2025 року.
29. 21 листопада 2025 року відповідач надіслав до місцевого суду відзив на позовну заяву із доказом його надіслання позивачу, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю.
30. Статтею 12 ЦПК визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.
31. Відповідно до частин 1 та 7 статті 178 ЦПК у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
32. За правилами частини 6 статті 124 ЦПК строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява чи матеріали здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
33. Отже, відповідач надіслав відзив на позовну заяву до суду першої інстанції з дотриманням процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження.
34. Натомість, суд першої інстанції належним чином не перевіривши чи закінчився строк на подання відповідачем відзиву на позов, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, передчасно розглянув справу по суті та ухвалив рішення від 17 листопада 2025 року про задоволення позову, чим порушив право відповідача на надання пояснень по суті спору.
35. За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині реалізації процесуального права відповідача на подання відзиву на позов є обґрунтованими.

Щодо подання сторонами нових доказів до суду апеляційної інстанції
36. Представник відповідача – адвокат Бугайов М. В. разом з апеляційною скаргою подав до апеляційного суду докази, які не були подані до суду першої інстанції, а саме: копії свідоцтв про народження двох малолітніх дітей відповідача, копію судового наказу про стягнення аліментів на дітей від 30 січня 2023 року у справі №279/206/23, довідка про хвороби ОСОБА_1 від 13 листопада 2025 року; копія довідки про місце проживання ОСОБА_6 .
37. Представник позивача – Васянович М. І. подала до апеляційного суду клопотання про прийняття нових доказів, а саме: копії виписки із медичної картки амбулаторного хворого - ОСОБА_7 від 11 лютого 2026 року, копії акту замовлених та наданих послуг від 11 лютого 2026 року для ОСОБА_7 , копії платіжної інструкції про сплату за медичні послуги ОСОБА_7 ; які просила врахувати при апеляційному розгляді справи, посилаючись на те, що ці докази не могли бути подані до суду першої інстанції, оскільки після ухвалення рішення суду першої інстанції істотно змінився матеріальний стан платника за навчання – матері позивача, що зумовлено погіршенням стану її здоров`я та необхідністю понесення значних витрат на лікування.
38. Також представник позивача – ОСОБА_8 подала до апеляційного суду друге клопотання про прийняття нових доказів, а саме: нової довідки про навчання позивача від 16 лютого 2026 року, яку просила долучити до матеріалів справи та врахувати при апеляційному розгляді справи, посилаючись на те, що вказаний доказ отриманий після розгляду справи судом першої інстанції, має істотне значення для правильного вирішення справи та спростовує доводи апелянта щодо достовірності доданої до позовної заяви довідки про навчання позивача.

39. Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.
40. Частинами 1-3 статті 83 ЦПК встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.
41. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини 2 статті 367 ЦПК).
42. Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
43. Щодо доказів доданих до апеляційної скарги слід зазначити наступне.
44. Колегія суддів ураховує, що хоча рішення суду першої інстанції ухвалено без отримання відзиву на позов, поданого відповідачем в межах строку, встановленого судом першої інстанції, однак це не призвело до порушення права відповідача на подання доказів, оскільки будь-яких доказів до поданого відповідачем відзиву додано не було, а представником відповідача у апеляційній скарзі не наведено будь-яких поважних причин неможливості подання доказів, доданих до апеляційної скарги, разом з поданням відзиву до суду першої інстанції.
45. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття судом апеляційної інстанції доказів доданих представником відповідача до апеляційної скарги, які не були додані до відзиву на позов, надісланого відповідачем до суду першої інстанції.
46. Щодо нових доказів поданих представником позивача слід зазначити наступне.
47. Колегія суддів відхиляє доводи представника позивача про наявність підстав для прийняття апеляційним судом нових доказів, які не були подані позивачем до суду першої інстанції, оскільки посилання на погіршення стану здоров`я матері позивача не є обставинами, які існували на час розгляду справи судом першої інстанції, а доказів неможливості подання нової довідки про навчання позивача з незалежних від нього причин, апеляційному суду не надано.
48. За таких обставин клопотання представника позивача від 18 лютого 2026 року та клопотання від 27 лютого 2026 року про прийняття нових доказів підлягають залишенню без задоволення, а подані до них докази судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Щодо наявності підстав для стягнення аліментів на повнолітнього сина
49. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
50. Згідно з частинами 1, 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі – СК) сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
51. Відповідно до статті 199 СК якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
52. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
53. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
54. Стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, дочки, які продовжують навчання є способом захисту інтересів такої повнолітньої особи, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
55. У справі, що переглядається встановлено, що син відповідача - ОСОБА_2 дійсно навчається в Київському національному економічному університеті ім. В. Гетьмана на очній (денній) формі навчання, із термін закінчення навчального закладу 31 грудня 2026 року, що стверджується довідкою Київського національного економічного університету ім. В. Гетьмана № №3031 від 15 вересня 202[_] (без зазначення року) та копією договору про надання платної послуги для підготовки фахівців № 2512909074 від 09 вересня 2025 року.
56. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що повнолітній ОСОБА_2 продовжує навчання на очній (денній) формі навчання з оплатою за надані освітні послуги, й, відповідно, потребує матеріальної допомоги з боку батьків.
57. Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недостовірність наданої позивачем довідки про навчання через те, що така довідка не містить року її видачі, оскільки певні недоліки в оформленні довідки, виданої навчальним закладом за підписом уповноважених осіб, яким засвідчено факт навчання ОСОБА_2 , жодним чином на недостовірність доказу про продовження позивачем навчання не впливає та вказаний у цій довідці факт не спростовуює.
58. Посилання представника відповідача на сумніви у достовірності інформації про період навчання позивача через не зазначення в договорі про надання платної освітньої послуги періоду навчання та зазначення в довідці про навчання дати закінчення університету, а не закінчення навчання є безпідставними, оскільки у договорі про надання платної послуги для підготовки фахівців № 2512909074 від 09 вересня 2025 року передбачено отримання ОСОБА_2 освітніх послуг на денній формі навчання, зі строком навчання на цій формі - 1 рік 4 місяці, а зазначену в довідці про навчання дату про закінчення університету: 31 грудня 2026 року слід розуміти як кінцеву дату закінчення ОСОБА_2 навчання за умовами вказаного договору.
59. Щодо визначення розміру аліментів на повнолітнього сина, слід зазначити наступне.
60. У частині 1 статті 200 СК передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
61. Відповідно до положення частини 1 статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
62. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів на повнолітнього позивача, який продовжує навчання судом першої інстанції, не було в повному обсязі враховано фактичні обставини справи, а саме матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
63. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 3 статті 12, частина 1 статті 81 ЦПК).
64. Частиною 1 статті 76 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
65. За змістом частини 4 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у іншій справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
66. Преюдиційні факти – це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Такі факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним закону, а тому немає необхідності встановлювати їх знову.
67. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші учасники справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно (див. постанову Верховного Суду від 29 січня 2025 року в справі № 753/11302/21).
68. Водночас правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Отже, преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення (див. постанову Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/2484/19 (провадження № 61-12022св22)).
69. Представник відповідача у апеляційній скарзі фактично не заперечує обов`язок відповідача ОСОБА_1 щодо утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак оспорює розмір стягнення аліментів, визначений судом першої інстанції.
70. В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що суд першої інстанцій не врахував обставини, встановлені у рішенні суду у справі № 279/4297/23, яким було зменшено розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 на 1/6 частку, зокрема: наявність у відповідача двох малолітніх дітей, на яких сплачуються аліменти, утримання непрацездатної матері, 1951 року народження, погіршення стану його здоров`я, зміни у його майновому стані.
71. Колегія суддів частково погоджується з такими доводами апелянта, з огляду на таке.
72. Так, суд першої інстанції не надав належну правову оцінки наявному у матеріалах справи тексту рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02 листопада 2023 року у справі № 279/4297/23, що набрало законної сили, та не врахував, що цим рішенням встановлені преюдиційні обставини, зокрема, наявність у відповідача ОСОБА_1 двох малолітніх дітей, на утримання яких на підставі судового наказу з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, та те, що відповідач станом на березень 2023 року працював начальником ТДС в Комунальному підприємстві «Теплозабезпечення», з січня по лютий 2023 року отримав дохід у сумі 16 770,54 грн, з якого відраховувалися аліменти у розмірі 50 %.
73. З урахуванням того, що обставини щодо визначення розміру аліментів, передбачені статтею 182 СК, досліджувались судами у справі № 279/4297/23 під час вирішення питання щодо зміни розміру аліментів, що стягувалися з відповідача на повнолітнього позивача, який продовжує навчання, то, відповідно, такі обставини мають враховуватись під час вирішення питання щодо стягнення аліментів на позивача, який продовжує навчання у цій справі.
74. Натомість, обставини перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, а також незадовільний стан здоров`я відповідача у судовому рішенні у справі № 279/4297/23 не встановлено, а тому вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами.
75. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 продовжує навчання на платній основі, загальна вартість якого становить 79 800 грн за 3 навчальні семестри.
76. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 зробив висновок про те, що СК передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
77. Доказів надання відповідачем матеріальної допомоги повнолітньому позивачу, зокрема, понесення частини витрат, пов`язаних з оплатою навчання, матеріали справи не містять.
78. Враховуючи викладене, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, в порушення вимог статті 199 СК належним чином не з`ясував можливість надання відповідачем матеріальної допомогу його повнолітньому сину, який продовжує навчання у заявленому позивачем розмірі, з урахуванням обставин, передбачених статтею 182 СК.
79.Ураховуючи, що позивач ОСОБА_2 продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, несе витрати на оплату навчання, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що на утриманні відповідача перебувають двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, на яких з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, колегія суддів дійшла висновку, що аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця відповідають потребам ОСОБА_2 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.
80. Відповідно до положень статей 191, 199, 200 СК стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову до суду першої інстанції – 25 вересня 2025 року до закінчення або припинення позивачем навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років.
81. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на його утримання у заявленому позивачем розмірі.
82. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц сформулював правову позицію, що правило частини 2 статті 199 СК виключно передбачає припинення права повнолітнього сина, дочки на утримання у разі припинення ним (нею) навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі. Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та 1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або 2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).
83. З урахуванням вказаної позиції Верховного Суду, колегія суддів вважає, що період, протягом якого слід стягувати з відповідача аліментні платежі необхідно визначити із вказівкою на обставини, з якими положення статті 199 СК пов`язує підстави для стягнення на повнолітнього сина утримання до закінчення (припинення) ним навчання (але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку) без встановлення кінцевої дати припинення права на утримання (аліменти).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
84. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
85. Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
86. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставин, що мають значення для справи; не дослідив наявні у справі докази і не надав їм належну оцінку згідно зі статтями 77–81, 89 ЦПК, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення позову, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 

Щодо розподілу судових витрат
87. За правилами частини 13 статті 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
88. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК).

Щодо судового збору
89. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

90. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
91. Відповідно до вимог підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою підлягає сплата судового збору за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 та не більше 5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
92. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня становить 3 028 грн.
93. Отже, за подання до суду першої інстанції позовної заяви майнового характеру до державного бюджету підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень (3 028 грн х 0,4).
94. За звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції відповідач сплатив судовий збір у розмірі 1816,80 гривень, що стверджується копією квитанції до платіжної інструкції № 75237243 від 15 січня 2026 року.
95. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
96. Ураховуючи, що за наслідком апеляційого розгляду позовні вимоги задоволено частково (на 66,67%), а позивач у справі звільнений від спати судового збору, то за правилами частини 1 та частини 6 статті 141 ЦПК, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 807,51 гривень (1 211,20 х 66,67%) та відповідачу підлягають компенсації за рахунок держави понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605,54 гривень (1816,80 грн х 33,33%).
97. Відповідно до положення частини 10 статті 141 ЦПК при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
98. Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позову, за правилами частини 10 статті 141 ЦПК, з відповідача слід остаточно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 201,97 грн (807,51 грн - 605,54 грн) як різницю сум, що підлягали сплаті відповідачем і державою одна одній.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу
99. У апеляційній скарзі представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги у розмірі 5 000 гривень.
100. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
101. Згідно із пунктами 1, 2 частини 2 статті 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
102. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК). 

103. На підтвердження надання ОСОБА_1 правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, представником відповідача - адвокатом Бугайовим М. В. надано: 
1) договір про надання правничої допомоги від 10 грудня 2025 року, укладена між адвокатом Бугайовим М. В. та ОСОБА_1 , відповідно до пункту 3.1. якого за правову (правничу) допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього договору;
2) додаток 1 до вказаного договору із зазначенням про надання послуги: правова допомога у поданні апеляційної скарги і участі в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн;
3) копію свідоцтва про право на заняття Бугайовим М. В. адвокатською діяльністю №587 від 11 серпня 2011 року, виданого на підставі рішення Житомирської обласної кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури від 11 серпня 2011 року № 21;
4) квитанцію до прибуткового касового ордеру №15/01 від 15 січня 2026 року, виписаного адвокатом Бугайовим М. В. про прийняття від ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000 грн.
104. Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон про адвокатуру) (частина 4 статті 62 ЦПК).
105. Пункт 9 частини 1 статті 1 Закону про адвокатуру установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
106. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
107. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону про адвокатуру). 
108. Відтак, відповідачем доведено належними доказами понесені витрати за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн.
109. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК).
110. Клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до апеляційного суду не надходило.
111. За правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
112. Ураховуючи, що за наслідком апеляційного розгляду позовні вимоги задоволено частково (на 66,67%), то за правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім витрат на правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, тобто 1666,50 гривень (5 000 х 33,33%).
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК, Житомирський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бугайов Микола Вікторович, задовольнити частково.

2. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2025 року у справі № 279/5863/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

3. Стягувати зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 25 вересня 2025 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

4. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

5. Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 201 (двісті одна) гривня 97 коп.

6. Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1666 (тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК.

Суддя-доповідач:	  	К.В. Шалота    	
Судді:	  	О.С. Коломієць	
  	  	    О.Б. Талько