ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 759/20616/25 Суддя (судді) першої інстанції: Петренко Н.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Коротких А.Ю.,
суддів Сорочка Є.О.,
Чаку Є.В.,
при секретарі Керімові К.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 4487 від 04.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за яким встановлено, що позивач останній раз проходив ВЛК у 2004 році. Підтверджуючих документів про проходження ВЛК протягом року не надав.
Вказаний протокол містить підписи уповноваженої особи, підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами, відповідно до вимог Конституції України та КУпАП, про отримання ним примірнику протоколу, а також його пояснення щодо змісту протоколу, відповідно до яких останній з протоколом не погоджується.
У вказаному вище протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 04.09.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом першої інстанції встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4487 від 04.09. 2025 року за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. за те, що « ОСОБА_1 не пройшов до 05.06.2025 року ВЛК, чим порушив п. 69 постанови КМУ від 16.05.2024 № 560, п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 року та ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Фактично позивача визнано винним у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, та накладено на нього стягнення (штраф) у розмірі 170 00,00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.
Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
04.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (№3621-IX від 21.03.2024 року). 
Відповідно до абз. 2 Прикінцевих положень вказаного Закону громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. 
Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач зазначив, що під час винесення оскаржуваної постанови не було взято до уваги, що ним було пройдено медичний огляд 30.11.2022 року, 04.08.2025 року та на підставі рішення військо-лікарської комісії він визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, та вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 мав направити йому повістку для проходження повторної військово-лікарської комісії, зазначив, що підстав порушувати мобілізаційне законодавство у нього не було, оскільки має відстрочку від призову відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку га мобілізацію».
Так позивач за результатом проходження медичного огляду 30.11.2022 року та 04.08.2025 року військово-лікарською комісією був визнаний обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується копією військово-облікового документу «Резерв+» від 01.09.2025 року.

Як вбачається із доданих письмових доказів, позивач пройшов медичний огляд 30.11.2022 року до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (№ 3621-IX від 21.03.2024 року) та після 04.08.2025 року.
Відомості про те, що позивач є особою з інвалідністю, що виключало б його обов`язок в частині виконання вимог щодо проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 року, відсутні.
Отже, на позивача як на особу, визнану обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (№3621-IX від 21.03.2024 року), покладався обов`язок пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 року та не передбачено попереднього направлення повістки про виклик.
Оскільки позивач самостійно не вжив заходів щодо отримання направлення на ВЛК для проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 року і такий огляд не проходив, відповідно в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач є громадянином України у віці 40 років, є обмежено придатним до військової служби, який в силу вимоги законодавства зобов`язаний був пройти повторний медичний огляд до 05.06.2025 року. 
При цьому, суд зазначає, що у даному випадку відповідач не повинен направляти відповідні повістки громадянам, які є обмежено придатними до військової служби про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 для отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, навпаки громадянин, який є обмежно придатним до військової служби самостійно зобов`язаний звернутися до відповідного РТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання такого направлення. 
Таким чином, позивач як обмежено придатний до військової служби мав обов`язок щодо самостійного проходження медичного огляду, який він не виконав, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 195, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.
Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.