г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/4920/25
Номер провадження 2/213/146/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді - Мазуренка В.В., 
за участі секретаря судового засідання - Гусарової О.С., 
без участі сторін,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5391281, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2 000,00 грн строком на 28 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 21 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 21/10.2021, за умовами якого позивач набув право вимоги, зокрема до відповідача. Зазначає, що розмір заборгованості становить 8 606,00 грн: 7 428,00 грн – розмір заборгованості н адату відступлення права вимоги, 1 178,00 грн – сума нарахованих відсотків станом на 21 жовтня 2021 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання позивачем здійснено нарахування збитків від інфляції в сумі 304,51 грн та трьох процентів річних у сумі 67,20 грн. Просить стягнути на свою користь вищезазначену суму заборгованості, збитки від інфляції та три проценти річних, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Представник відповідача подав відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги не визнає. Зазначає, що кредитний договір №5391281 від 30 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_1 не укладав, а тому і кошти на свій банківський рахунок за цим договором також не отримував. Про наявність кредитного договору відповідачу стало відомо згодом. 21 липня 2021 року він звернувся до ВП №6 КРУП з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Також відповідач шляхом відправлення повідомлення на електронну пошту повідомив ТОВ ФК «АРАГОН» про те, що ним кредитний договір не укладався. На підтвердження ненадходження кредитних коштів на рахунок відповідача надає виписки з особових рахунків відповідача, відкритих в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та monobank, за 30 квітня 2021 року. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання кредитних коштів. Просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.
У судове засідання сторони не з`явилися. Представники позивача та відповідача надали заяви про розгляд справи без їхньої участі. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
06 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
01 грудня 2025 року витребувано докази.
04 грудня 2025 року постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.
Згідно з наданими позивачем документами 30 квітня 2021 року між ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №5391281 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Відповідно до умов договору позичальнику надається кредит на таких умовах: сума кредиту: 2 000,00 грн; строк, на який надається кредит – 28 днів від дати отримання позичальником кредиту.
Згідно з пунктом 3.3. договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Датою отримання кредиту позичальником вважається дата зарахування відповідної суми на рахунок платіжної карти позичальника (п. 3.4. договору).
Знижена процентна ставка – 1,9 % в день, стандартна процентна ставка – 2,3 % в день.
На підтвердження надання кредитодавцем відповідачу кредитних коштів позивачем надано довідку ТОВ «ПРОФІТГІД». Згідно з цією довідкою 30 квітня 2021 року здійснено переказ грошових коштів на рахунок отримувача на підставі кредитного договору № 5391281. Номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача: MONOBANK (UNIVERSAL BANK).
Відповідно до інформації, наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 банком не емітована платіжна картка № НОМЕР_1 .
Згідно з випискою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рух коштів по картці НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 30 квітня 2021 року відсутні операції за карткою.
Відповідно до звіту по транзакціям на рахунку відповідача, відкритому в АТ «ПУМБ», дані щодо зарахування грошових коштів 30 квітня 2021 року відсутні.
21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ВП № 6 КРУП із заявою про те, що невідома особа перевипустила його сім-картку та уклала кредитні договори.
21 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 21/10.2021, за умовами якого позивач набув право вимоги за грошовими зобов`язаннями, зазначеними в додатку № 1 до договору.
Згідно з реєстром боржників, що є додатком № 1 до договору № 21/10.2021, позивач набув право вимоги до боржників, зокрема за договором № 5391281 (номер запису в реєстрі боржників – 299). Розмір заборгованості, зазначений у реєстрі – 7 428,00 грн, з яких: тіло кредиту – 2 000,00 грн, проценти – 1 064,00 грн, проценти за підвищеною ставкою – 4 364,00 грн.
Після набуття права вимоги за договором № 5391281 позивачем здійснено нарахування процентів за зниженою процентною ставкою за період з 22 жовтня 2021 року по 21 листопада 2021 року у розмірі 1 178,00 грн.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що в наявних матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перерахування відповідачу кредитних коштів.
Таким чином, позивачем не надано беззаперечних доказів, що свідчать про укладення саме відповідачем кредитного договору та отримання саме ним кредитних коштів на належну йому платіжну картку.
Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні грошові кошти були зараховані на картковий рахунок відповідача. 
Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку і має можливість представити суду виписку зі свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору.
З наданих відповідачем виписок з рахунків видно, що кредитні кошти на його рахунки не надходили.
Згідно з інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» картка НОМЕР_1 , на яку здійснено переказ грошових коштів, емітована не на ім`я відповідача.
Кредитний договір за своєю правовою природою є реальним правочином, тобто для дійсності такого правочину визначальним є не досягнення сторонами згоди по всіх істотних умовах, а вчинення на основі досягнутої згоди певної фактичної дії, зокрема передачі грошової суми.
Зазначене корелюється з положеннями ЦК України, зокрема з абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України.
Суд зазначає, що у справах про стягнення кредитних коштів/позики на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право кредитора на пред`явлення будь-якої вимоги.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, зобов`язана їх довести, надавши суду докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про такі обставини. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Доведеність умов кредитування і наявності заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.
У зв`язку із непідтвердженням отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором № 5391281 від 30 квітня 2021 року позовні вимоги не підлягають задоволенню.
При цьому, ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору покладаються на позивача. 
Крім того, відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір здійснених відповідачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від позивача не надійшло.
Разом з тим, згідно з актом від 05 листопада 2021 року виконаних юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги від 14 жовтня 2025 року до переліку виконаних робіт адвокатом включено складання клопотання про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу вартістю 1 000,00 грн. 
При цьому представником відповідача таке клопотання до суду не подано. Тому, на думку суду, витрати на правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн не є доведеними і фактичний розмір витрат на правничу допомогу становить 8 000,00 грн
Отже з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 612, 629, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 137, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд – 

У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», місцезнаходження: пров. Бутишів, буд.12, м. Київ, код ЄДРПОУ 37686875.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник відповідача: Кривенко Ірина Михайлівна, адреса: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення – 03 червня 2026 року.

Суддя В.В. Мазуренко