ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/4098/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючого), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС Україна" 
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 
у справі за позовом Антимонопольного комітету України 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС Україна"
про стягнення 548 454 440,00 грн.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст обставин справи
1.1. Антимонопольний комітет України (далі - АМК, Комітет, позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС Україна" (далі - ТОВ "ТЕДІС Україна", відповідач, скаржник) про стягнення в дохід загального фонду Державного бюджету України 548 454 440,00 грн, з них: 274 227 220,00 грн штрафу, який накладений згідно з рішенням АМК від 17.03.2021 № 151-р у справі № 126-26.13/104-18 (далі - Рішення АМК) та 274 227 220,00 грн пені.

1.2. Позов обґрунтований з посиланням на невиконання відповідачем Рішення АМК про накладення на ТОВ "ТЕДІС Україна" штрафу у сумі 274 227 220,00 грн. Зважаючи на те, що ТОВ "ТЕДІС Україна" своєчасно зазначений штраф не сплатило, АМК на підставі частини п`ятої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахував відповідачу пеню у такому ж розмірі.

1.3. Господарський суд Одеської області рішенням від 10.09.2025 зі справи № 916/4098/23 позов задовольнив у повному обсязі.

1.4. ТОВ "ТЕДІС Україна", не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, оскаржило його в апеляційному порядку.

1.5. Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 14.10.2025, зокрема, відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

1.6. Комітет 27.10.2025 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у справі № 916/4098/23 шляхом накладення арешту на грошові кошти, що розміщені на банківських рахунках ТОВ "ТЕДІС Україна" у сумі 548 454 440,00 грн, крім рахунків та коштів, за якими здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України згідно з чинним законодавством.

1.7. Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 28.10.2025 заяву АМК про забезпечення позову у справі № 916/4098/23 задовольнив: наклав арешт на грошові кошти ТОВ "ТЕДІС Україна", які містяться на банківських рахунках, в межах суми позову у сумі 548 454 440,00 грн, крім рахунків та коштів, за якими здійснюється виплата заробітної плати та сплата податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України згідно з чинним законодавством.

1.8. Комітет 04.12.2025 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про вжиття додаткових заходів забезпечення позову у справі № 916/4098/23 шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які належать ТОВ "ТЕДІС Україна", у межах суми стягнення 548 454 440,00 грн. Прохальна частина вказаної заяви містить перелік транспортних засобів (із зазначенням марки, моделі, номерного знака тощо кожного з них).

1.9. Необхідність вжиття додаткових заходів забезпечення позову Комітет мотивував відсутністю у розпорядженні ТОВ "ТЕДІС Україна" коштів, за рахунок яких можна було б забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позову Комітету, що вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 79537726, у межах якого 07.11.2025 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито зазначене виконавче провадження, а також накладено арешт на кошти відповідача. У виконавчому провадженні № 78795357 містяться пояснення керівника ТОВ "ТЕДІС Україна" Т. Корніяченка (вх. Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.11.2025 № 24575), за змістом яких, починаючи з березня 2023 року до теперішнього часу назване товариство не здійснює діяльність з оптової та / або роздрібної торгівлі тютюновими виробами (рах. 702, 281, 631), про що свідчить бухгалтерська довідка, баланс (звіт про фінансовий стан) (форма № 1), звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) (форма № 2). Загальна сума доходу та витрат за 2024 рік скоротилась на 99,5%, запаси ліквідовано повністю, грошові кошти та їх еквівалент на балансі відсутні. З матеріалів виконавчого провадження також вбачається, що ТОВ "ТЕДІС Україна" має у власності транспортні засоби, що підтверджується відповіддю на запит № 286217315 від 08.08.2025 до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, яка (відповідь) міститься у виконавчому провадженні № 78795357. За відсутності у боржника грошових коштів, які підлягають стягненню, органи державної виконавчої служби здійснюють звернення стягнення на майно боржника відповідно до розділу VII Закону України "Про виконавче провадження".

1.10. Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 08.12.2025 відмовив АМК у задоволенні заяви про вжиття додаткового заходу забезпечення позову у справі № 916/4098/23.

1.11. Верховний Суд постановою від 26.02.2026 зі справи ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 скасував, а справу № 916/4098/23 у межах розгляду заяви АМК про вжиття додаткового заходу забезпечення позову передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

1.12. Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції Верховний Суд у постанові від 26.02.2026 зазначив про те, що суд попередньої інстанції не надав оцінки аргументам позивача з точки зору належності, достовірності та допустимості в контексті наявності / відсутності підстав для вжиття заходу забезпечення позову у справі № 916/4098/23, оскільки у порушення статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не перевірив наявного у матеріалах справи доказу, а саме відповіді на запит від 08.08.2025 № 286217315 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, яка наявна у виконавчому провадженні № 78795357, на підтвердження зареєстрованих саме за боржником (ТОВ "ТЕДІС Україна") транспортних засобів (яких саме транспортних засобів), та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні відповідної заяви Комітету. Водночас встановлення наявності / відсутності цих обставин, а також співмірність має вагоме значення у контексті підстав для вжиття заходу забезпечення позову у цій справі та оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням статей 136, 137 ГПК України. З огляду на викладене, Верховний Суд зазначив про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права стосовно оцінки обставин справи, зокрема, вимог статей 76, 77, 86, 136, 137 ГПК України.
2. Стислий зміст ухвали апеляційного суду
2.1. Південно-західний апеляційний господарський суд за результатом нового розгляду у межах розгляду заяви АМК ухвалою від 09.03.2026 (колегія суддів: Поліщук Л.В., Богатир К.В., Аленін О.Ю.) у справі № 916/4098/23 заяву АМК задовольнив частково: наклав арешт на транспортні засоби, що належать ТОВ "ТЕДІС Україна" в межах суми позову у розмірі 548 454 440,00 грн, лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих коштів у разі їх недостатності. В ухвалі наведений перелік транспортних засобів (із зазначенням марки, моделі, номерного знака тощо кожного з них), на які накладено арешт. 
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. ТОВ "ТЕДІС Україна" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 зі справи та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання (заяви) АМК про вжиття додаткового заходу забезпечення позову у справі № 916/4098/23.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. ТОВ "ТЕДІС Україна" вважає, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права (зокрема, приписів статей 136, 137 ГПК України).
4.2. За доводами скаржника, йому не належали всі транспортні засоби, зазначені у клопотанні (заяві) АМК про вжиття додаткових заходів забезпечення позову. Судом апеляційної інстанції порушені охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками цього судового процесу, а саме, ЗСУ, на користь яких на підставі актів про примусове відчуження або вилучення майна передана значна кількість автомобілів. Доводи заявника ґрунтуються виключно на його припущеннях та сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача. Наявні у матеріалах справи докази жодним чином не обґрунтовують припущення заявника про наявність ризику вчинення ТОВ "ТЕДІС Україна" дій задля уникнення примусового стягнення заборгованості, що порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. АМК у відзиві на касаційну скаргу, з посиланням на її необґрунтованість та безпідставність, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередньої судової інстанції
7.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
7.2. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про накладення арешту в порядку приписів статей 136, 137 ГПК України на транспортні засоби, що належать ТОВ "ТЕДІС Україна" в межах суми позову та в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих коштів у разі їх недостатності.
7.3. Ключовим питанням під час касаційного перегляду цієї справи є перевірка дотримання судом попередньої інстанції вимог статей 136 - 140 ГПК України в контексті застосованого виду забезпечення позову та наявності / відсутності підстав для його забезпечення, з огляду на специфіку відносин, які виникли у цій справі, у сфері захисту економічної конкуренції. 
7.4. Верховний Суд зазначає, що за загальним підходом інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту, матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
7.5. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
7.6. Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
7.7. Отже, суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені, зокрема, у частині першій статті 137 ГПК України.
7.8. Колегія суддів зазначає, що правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України у контексті мети, підстав та сутності забезпечення позову є послідовними і сталими, викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 910/1686/24, від 26.08.2024 у справі № 922/1454/24, від 11.02.2026 у справі № 344/13201/23 тощо.
7.9. У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
7.10. Верховний Суд виходить з того, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного спору.
7.11. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17).
7.12. Обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, із якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (див. пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 344/13201/23).
7.13. При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Такий висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22.
7.14. Оскаржувану ухвалу про накладення арешту на транспортні засоби відповідача суд апеляційної інстанції мотивував, зокрема, тим, що: предметом спору є стягнення 548 454 440,00 грн з відповідача, що передбачає можливість застосування заходів забезпечення шляхом накладення арешту на майно та / або грошові кошти; ураховуючи, що вжиті ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у цій справі заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ "ТЕДІС Україна", які містяться на банківських рахунках, в межах суми позову 548 454 440,00 грн, самостійно неспроможні забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позову Комітету, оскільки у розпорядженні відповідача відсутні такі кошти, на підтвердження чого заявник посилається на зміст виконавчого провадження № 78795357, в якому містяться пояснення керівника відповідача щодо збиткової діяльності названого товариства, починаючи з березня 2023 року, для задоволення вимог про стягнення 548 454 440,00 грн наявні підстави для накладення арешту на транспортні засоби відповідача саме у межах суми, яка була би достатньою для такого стягнення, у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів; адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на транспортні засоби відповідача у межах ціни позову, полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позовної заяви; досліджуючи відповідь на запит № 286217315 від 08.08.2025 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, яка наявна у виконавчому провадженні № 78795357, суд встановив, що за боржником (ТОВ "ТЕДІС Україна") зареєстровано відповідні транспортні засоби (згідно з переліком); зазначеним підтверджується також наявність зв`язку між заходами забезпечення позову, про які просить позивач, із предметом позовної вимоги, та спроможність таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, та можливість виникнення імовірних утруднень виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів у цій справі.
7.15. Аналізуючи оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду в межах доводів касаційної скарги, перевіряючи виконання судом попередньої інстанції вказівок суду касаційної інстанції, які містилися у постанові від 26.02.2026 зі справи № 916/4098/23, та правильність застосування названим судом положень статей 136 - 140 ГПК України, з огляду на специфіку спірних правовідносин, які виникли у сфері захисту економічної конкуренції, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми права, а його висновки відповідають меті, підставам та правовій природі інституту забезпечення позову.
7.16. Щодо доводів ТОВ "ТЕДІС Україна", викладених у касаційній скарзі, то Суд зазначає таке.
7.17. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 зі справи № 129/1033/13-ц.
7.18. ТОВ "ТЕДІС Україна" до касаційної скарги долучило акти на підтвердження примусового відчуження або вилучення майна (автомобілів) на користь ЗСУ, акти приймання-передачі транспортних засобів і техніки у порядку постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 № 1921 (у редакції постанови від 17.06.2015 № 405) «Про затвердження Положення про військово-транспортний обов`язок» (датовані, зокрема, 2022 р., січнем 2026 р. або без дат). Проте згідно з матеріалами справи № 916/4098/23 скаржник не надавав безпосередньо до суду апеляційної інстанції таких доказів. 
7.19. Згідно із частинами першою та другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.20. Досліджена судом апеляційної інстанції відповідь МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів (на запит № 286217315 від 08.08.2025) містить інформацію про транспортні засоби, власником яких є ТОВ "ТЕДІС Україна". Доказів на підтвердження зворотного станом на час розгляду заяви позивача ТОВ "ТЕДІС Україна" до суду апеляційної інстанції не надано.
7.21. За таких обставин, доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм права не отримали підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення та не можуть бути підставою для скасування ухвали апеляційного господарського суду.
7.22. З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
7.23. Доводи АМК, викладені у відзиві, беруться до уваги Верховним Судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.
7.24. Верховний Суд, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що сторонами надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
8.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
8.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують того, що ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм права, а отже, підстав для її зміни чи скасування немає.
9. Судові витрати
9.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС Україна" залишити без задоволення, а ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 916/4098/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова