ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 р.	Справа № 520/8895/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., м. Харків, по справі № 520/8895/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України  третя особа  Військова частина НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними та скасування повідомлення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - Військова частина НОМЕР_1 , у якій просить суд:
-визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року, за виконавчим листом № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом;
- скасувати повідомлення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року, за виконавчим листом № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року, за виконавчим листом № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що при перевірці виконавчого документа на відповідність Закону України «Про виконавче провадження» виявлено відсутність у виконавчому листі адреси місцезнаходження боржника, що стало підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2025 року по справі № 520/6731/25 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 05.07.2018 включно щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 05.07.2018 включно щомісячної індексації - різниці грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. за період з 06.07.2018 по 10.01.2022 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. за період з 06.07.2018 по 10.01.2022 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.08.2024 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року та щомісячної індексації - різниці грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. за період з 11.01.2022 по 31.08.2024 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.08.2024 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – березень 2018 року та щомісячної індексації-різниці грошового забезпечення у розмірі 3669,90 грн. за період з 11.01.2022 по 31.08.2024 включно відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисячі) грн. 00 коп., в тому числі: за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_4 ) у розмірі 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 67коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) у розмірі 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 67коп. та за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) у розмірі 1666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) грн. 67коп.
Зазначене рішення суду в силу ст. 255 КАС набрало законної сили 23.07.2025.
Харківським окружним адміністративним судом видані відповідні виконавчі листи по справі №520/6731/25 від 08.08.2025, які позивачем спрямовані із заявою про примусове виконання судового рішення до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 03.04.2026 року винесене повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання з підстав передбачених п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через відсутність у виконавчому листі адреси місцезнаходження боржника.
Вказане повідомлення надіслано стягувачу, рекомендованим листом та отримано стягувачем 12.04.2026 року, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням та конвертом.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у виконавчому листі таких відомостей не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:
— назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
— дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
— повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб),
— дата народження боржника - фізичної особи;
— ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб – за наявності);
— реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб – платників податків);
— резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
— дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
— строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ).
За змістом частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з метою виконання виконавчого листа № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання судового рішення до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Відповідач листом від 03.04.2026 року повернув позивачу вказаний виконавчий лист без прийняття до виконання з підстав передбачених п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через відсутність у виконавчому листі адреси місцезнаходження боржника.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №120/7116/22 зауважив, що у виконавчому листі зазначені відомості про стягувача (найменування, його місцезнаходження) та боржника (його прізвище, ім`я та по батькові, рік народження та адреса перебування), які дозволяють здійснити повну ідентифікацію боржника. У зв`язку з цим, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Дії державного виконавця при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними, оскільки, в розумінні правових приписів законодавства, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за наявності відповідного виконавчого листа виданого судом, який відповідає вимогам цього Закону.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 580/2220/19 Суд зазначив: «виконавчий документ повинен містити обов`язкові реквізити та дані (інформацію) визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», проте повернення виконавчого листа без виконання повинно містити об`єктивні причини неможливості виконати судове рішення.
Разом з тим, приписами частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
З огляду на надані законом повноваження, державний виконавець мав можливість отримати відповідні відомості з державних реєстрів або звернутися до відповідних органів для отримання інформації та встановити зареєстроване місцезнаходження боржника. 
Відтак, відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про адресу боржника не позбавляла державного виконавця можливості з`ясувати такі дані в межах наданих йому законом повноважень.
При цьому, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти ефективно, забезпечувати суб`єктивні права, свободи та інтереси осіб, які до них звертаються. Натомість, відповідач не скористався усіма наданими йому повноваженнями для реалізації права позивача на забезпечення примусового виконання судового рішення, як наслідок дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року, за виконавчим листом № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом є безпідставними.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2023 року у справі №120/7116/22.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що повідомлення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття від 03.04.2026 року, за виконавчим листом № 520/6731/25 виданого 08.08.2025 Харківським окружним адміністративним судом, є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 по справі № 520/8895/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено 23.06.2026 року