Справа № 755/23051/25
Провадження № 2/373/891/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року       м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Опанасюка І.О., 
за участю:
секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 755/23051/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Зміст позовних вимог.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” – Олексій Поляков звернувся до суду з вказаною заявою та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” заборгованість за кредитним договором № 00-9835936 укладеного 28.06.2024 у розмірі 11 935 грн 60 коп., яка складається : простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6095 грн 80 коп. та простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5840 грн 60 коп. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та 7 000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання кредиту відповідач звернувся до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та між сторонами був укладений кредитний договір № 00-9835936 від 28.06.2024. Згідно вказаного договору, відповідач отримав грошові кошти у сумі 6095 грн. 00 коп. 
Кредитний договір укладено у формі електронного документу. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 36599. 
Відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця, пройшов ідентифікацію та верифікацію, ознайомився з правилами надання коштів у кредит, та в особистий кабінет відповідача було направлено паспорт споживчого кредиту, який також підписано ним шляхом накладення електронного підпису. 
Право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024 було відступлене первісним кредитором на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за договором факторингу 17122024-МК від 17.12.2024, та 02.06.2025 за договором факторингу 02/06/25-Е відступлене ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ТОВ «ФК «ЕЙС».
Оскільки відповідачем не сплачено заборгованість, то заявлені відповідні вимоги для стягнення боргу в судовому порядку. Із цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену вище заборгованість в сумі 11 935 грн 60 коп. та судові витрати.

Рух справи в суді.
Позовна заява була подана до Дніпровського районного суду м. Києва та ухвалою від 27.11.2025 направлена до Бориспільського міськрайонного суду Київської області та після виконання суддею вимог ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК, ухвалою від 26.01.2026 була передана за підсудністю до Переяславського міськрайонного суду Київської області. 
Ухвалою від 23.02.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 23.02.2026 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були витребувані докази щодо випуску банківської картки на ім`я відповідача та письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, в разі його відкриття на ім`я відповідача за період з 28.06.2024 року по 03.07.2024 року.
Відповідь від банківської установи за № 20.1.0.0.0/7-260401/260306/45223 із додатками надійшла до суду 26.03.2026.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.
ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та примірник позовної заяви із додатками 07.04.2026, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «вручена особисто».
У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. 
Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 

Судом встановлено наступне.
28.06.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 00-9835936 (далі за текстом – Договір) за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5300. 00 гривень (п. 1.2 Договору). 
Договір укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 
Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису із застосуванням одноразового ідентифікатора 36599. 
Сторонами в договорі узгоджені його суттєві умови.
Призначення кредиту – на споживчі потреби.
Згідно з п. 1.3 Договору, кредит надається на строк 360 календарних днів від дати отримання кредиту позичальником.
Відповідно до п. 1.5.1 Договору, нарахування процентів за здійснюється за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,45 відсотків від суми кредиту за кожний день користування Кредитом. 
Пунктом 1.5.2. Договору також передбачена знижена процентна ставка – 1% від суми кредиту за кожен день користування ним за умови сплати відсотків за кредитом не пізніше наступного дня від першої дати періодичної виплати за кредитом (в даному випадку не застосовувалась). 
Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 (п. 2.8. Договору).
Кредитодавець має право відступлення права вимоги за Договором без згоди позичальника (п. 4.2.5 Договору).
Порядок та суми платежів за Договором встановлені у Додатку №1 до Договору -Графіку платежів, який також підписаний сторонами, з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора 36599. 
Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо всіх суттєвих умов кредитування, та був наданий для ознайомлення споживачу (відповідачу), підписаний з боку ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 87414.
Суду надано довідку ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про ідентифікацію, яка підтверджує отримання клієнтом – ОСОБА_1 28.06.2024 о 15:25:48 одноразового ідентифікатора 36599.
В підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів суду надано інформаційну довідку складену ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» вих №1401/12 від 23.12.24 яка містить найменування номерів транзакцій, дат та часу їх проведення, сум за транзакціями, назв банків емітентів, маски карток клієнтів, які містять приховані астериски карток та коди авторизації. 
Крім того, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 23.02.2026, з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь - лист за № 20.1.0.0.0/7-260306/45223 від 26.03.2026 за змістом якого , 
на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) був відкритий банківський рахунок НОМЕР_3 та емітована банківська картки (маска карти) № НОМЕР_4 . 
До листа за № 20.1.0.0.0/7-260306/45223 від 26.03.2026 додано виписку по банківському рахунку НОМЕР_3 відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 28.06.2024 по 03.07.2024, з якої убачається, наступне: 
28.06.2024 на банківський рахунок НОМЕР_3 були зараховані кошти в сумі 5300.00 грн.

Підтвердження переходу права вимоги підтверджується 
договором факторингу 17122024-МК від 17.12.2024 укладеного між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», та договором факторингу 02/06/25-Е укладеного 02.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС», а також реєстром боржників Б/Н від 02.06.2025 до Договору факторингу № 02/06/25-Е від 02.06.2024 за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024.
Копії наданих суду договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами переходу права вимоги у спірних правовідносинах.

Норми права застосовані судом.
Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Висновки суду.
Щодо укладення кредитного договору.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Предметом доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів, складають такі обставини: факт укладення цього договору, а також факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
В даній справі кредитний договір № 00-9835936 від 28.06.2024 підписано позичальником (відповідачем) шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 36599.
Укладення Кредитного договору здійснене в електронній формі в особистому кабінеті ОСОБА_1 , що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, доступ до якої забезпечений відповідачу через сайт або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Суду, з боку позивача, це передбачено у нормі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію», надано докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатору, його направлення саме ОСОБА_1 на підтвердження пропозиції щодо укладення договору у формі електронного правочину та його отримання і використання саме відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) при підписанні електронного договору одноразовим ідентифікатором від його імені.
Отже, Договір був укладений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми, а укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Під час укладення кредитного Договору № 00-9835936 від 28.06.2024 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

Кредитні кошти в сумі 5300 грн 00 коп. за кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024 отримані відповідачем 28.06.2024 шляхом перерахування їх на банківський рахунок НОМЕР_3 , відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджено банківською випискою про рух коштів по зазначеному особовому рахунку яка надана суду листом банку за № 20.1.0.0.0/7-260306/45223 від 26.03.2026.
Доказів на спростування вказаних обставин, відповідачем суду не надано.
Отже, кредитний договір № 00-9835936 від 28.06.2024 року є укладеним в розумінні статті 1046 ЦК України.
Договір № 00-9835936 від 28.06.2024 та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Щодо переходу прав вимоги за кредитним договором.
Право позивача, як нового кредитора за договором № 00-9835936 від 28.06.2024, доведено суду 
договором факторингу 17122024-МК від 17.12.2024 укладеного між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», та договором факторингу 02/06/25-Е укладеного 02.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС», а також реєстром боржників Б/Н від 02.06.2025 до Договору факторингу № 02/06/25-Е від 02.06.2024, а також витягами з Реєстрів боржників до Договорів факторингу та актами до них, а відтак є підтвердженим.
Доказів, які б свідчили про визнання недійними вказаних вище договорів у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.
З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024 до боржника ОСОБА_1 .

Щодо розміру заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: "визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду".
Позивачем заявлена прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6095 грн 00 коп.
Встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти за кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024.
Відповідачем оплата за кредитним договором не здійснювалась, а отже заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до стягнення з відповідача.

Щодо відсотків за користування кредитом.
Відсотки за користування кредитом нараховувались первісним кредитором відповідно до умов Договору, який був схвалений відповідачем на період користування кредитними коштами з моменту отримання позичальником кредитних коштів у розмірі передбаченому п. 1.5.1 Договору, що підтверджено розрахунком заборгованості наданим суду. 
Припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Вимога про дострокове погашення заборгованості не заявлялась.
Отже, проценти за користування кредитом нараховувались відповідно до умов договору № 00-9835936 від 28.06.2024 та в межах строку його дії, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Таким чином, розмір заявлених до стягнення процентів за користування кредитом в сумі 6095 грн 80 коп. узгоджується із умовами договору та підтверджений розрахунком заборгованості доданим до позову, і підлягає до стягнення з відповідача.
Інших сум до стягнення за кредитним договором не заявлено.
Судом також враховується те, що відповідач відзив на позовну заяву не подавала та не надала власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які б підтверджували повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» підлягає задоволенню в повному обсязі. 

Вирішення судових витрат.
Заявлені до стягнення судові витрати складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду Договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатське бюро «Соломко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Соломки О.В., 
Додатковою угодою № 25771114285 від 11.09.2025 до Договору правничої допомоги №
20/08/25-01 від 20.08.2025 адвокатське бюро зобов`язалось надати юридичну допомогу з питань, що відносяться до юрисдикції судів загальної юрисдикції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9835936 укладеного 28.06.2024, боржником за яким є ОСОБА_1 . 
За Актами прийому-передачі наданих послуг до Договору правничої допомоги №
20/08/25-01 від 20.08.2025 сторони погодили, що адвокатське бюро надало, а клієнт - ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняв послуги надані адвокатським бюро «Соломко та партнери». Всього вартість послуг складає 7000 грн.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
В той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, зважаючи на складність справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, враховуючи обсяг надання послуг та виконаних робіт, принципи співмірності, розумності та реальності витрат, суд прийшов до висновку, що судові витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення, у розмірі 5000,00 грн, які підлягають присудженню стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволені судом в повному обсязі, з урахуванням приписів пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача. 

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” заборгованість за кредитним договором № 00-9835936 від 28.06.2024 у сумі 11 935 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС”судові витрати у виді судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ “ЕЙС” витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місце знаходження: 02094 вул. Юрія Поправки, буд. 6, кабінет 13, м. Київ, ЄДРПОУ 42986956;

Відповідач – ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 

Суддя І. О. Опанасюк