ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року  Справа №924/1053/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Гудак А.В. 
суддя Петухов М.Г. 
секретар судового засідання Левчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' на рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2026 (суддя Димбовський В.В., повне рішення складено 23.02.2026)
за позовом ОСОБА_1 
до 1) ОСОБА_2 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд''
про визнання недійсним рішення загальних зборів, визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників у статутному капіталі товариства
за участю представників: 
позивача - не з`явився, 
відповідача-1 - не з`явився, 
відповідача-2 - ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2026 позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства – проектний інститут "Цивільпромбуд" та комісії з реорганізації підприємства, яке оформлене протоколом від 17.12.2024, щодо виключення ОСОБА_1 з членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут ''Цивільпромбуд''. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' на користь ОСОБА_1 2422,40 грн витрат на сплату судового збору.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що розміщення відповідачем-2 повідомлення про засідання загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" у місцевій газеті не може бути доказом обізнаності позивача про такі збори, оскільки застосування виключно такого способу не забезпечує належне персональне інформування учасника підприємства про засідання. Окрім того, такий вид повідомлення не був передбачений статутом підприємства.
Відтак, суд встановив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивача про дату, час та місце проведення засідання з приводу розгляду питання щодо виключення його з членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд".
З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що відповідачем-2 не були вжиті достатні заходи для забезпечення реального повідомлення позивача про засідання зборів учасників підприємства, на якому розглядалося питання про виключення його з членів колективного підприємства. 
Крім того, проаналізувавши підстави виключення ОСОБА_1 з членів колективного підприємства, які вказано в оскаржуваному рішенні загальних зборів від 17.12.2024, суд зауважив про відсутність в переліку конкретних фактів невиконання або неналежного виконання позивачем обов`язків члена підприємства, встановлених в п. 3.3 статуту, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення позивачем п. 3.4 статуту та відповідно і підстави для виключення позивача з членів колективного підприємства.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення загальних зборів підприємства суперечить вимогам ст.15, 23 Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" та п.3.4 статуту підприємства, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача як учасника товариства, які надані йому згідно ч.3 ст.96-1 ЦК України та п.3.5 статуту, а тому відповідна позовна вимога підлягає до задоволення. 
Щодо позовних вимог в частині визначення статутного капіталу господарський суд зазначив, що розмір статутного капіталу збільшився на підставі рішення №3 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' ОСОБА_2 , як одноосібного учасника товариства, а тому поновлення прав позивача у спосіб визначення розміру статутного капіталу юридичної особи на рівні того розміру, що існував на момент виключення позивача з підприємства не відповідатиме інтересам реорганізованого товариства і його учасникам. 
Суд вважає, що у даному випадку позивач обрав правильний спосіб захисту у вигляді визначення розміру статутного капіталу та часток учасників, але позовні вимоги сформульовано без урахування тих змін у розмірі статутного капіталу, які відбулися після його виключення. 
Господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' в сумі 1565500,00 грн, оскільки наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідчить про те, що станом на 30.10.2025 актуальний розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' складає 6565500,00 грн, а тому позов у вказаній частині задоволенню не підлягає. 
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимоги про визначення розміру статутного капіталу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовної вимоги.
Апелянт, зокрема, вказує, що позивач довів протиправність свого виключення його зі складу членів підприємства, а тому вказане надавало суду правові підстави для відновлення становища, яке існувало на момент його протиправного виключення зі складу членів підприємства. 
Із урахуванням ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ч.5 ст.54 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", вважає, що право власності позивача на частку у статутному капіталі Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" в розмірі 1,8783 % номінальною вартістю 29405,00 гривень є непорушним та відповідна частка після визнання недійсним оспорюваного рішення про виключення позивача зі складу членів підприємства повинна була бути відображена у створеному в результаті перетворення Товаристві обмеженою відповідальністю проектний інститут "Цивільпромбуд". За таких обставин, суд наділений правомочністю щодо захисту майнового інтересу позивача.
Скаржник також зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача, який прагне відновити становище, що існувало до порушення його прав (зокрема, відновити розмір статутного капіталу та/або розміри часток та/або склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, які існували до порушення його прав) є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства його прав (пп. "д" п. 3 ч. 5 ст.17 цього Закону). 
Вважає, що відповідний спосіб захисту прав жодним чином не порушує права власності ОСОБА_2 на належну йому частку у статутному капіталі ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" в розмір 98,1217 %; не ставить за необхідність дослідження набуття ОСОБА_2 частки у статутному капіталі товариства в розмір 98,1217 %; лише відновлює право позивача на належну йому частку, яка існувала на момент виключення позивача зі складу членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", та мала бути враховані при створенні ТОВ ПІ "Цивільпромбуд".
Таким чином, апелянт вказує, що оскільки позивач з метою захисту власного права діє у спосіб, передбачений законом, відтак, суд наділений правомочністю щодо задоволення позовної вимоги про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників у статутному капіталі товариства в повному обсязі. 
У відповідності до ст.263 ГПК України відповідач-2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому, зокрема, зазначає, що гроші у розмірі 29405,00 грн, що дорівнюють розміру частки позивача ОСОБА_1 в колективному підприємстві, яке припинило свою діяльність, знаходяться на позабалансовому рахунку товариства, та можуть бути виплачені йому в будь-який час. Тобто частка ОСОБА_1 в колективному підприємстві в новостворене товариство з обмеженою відповідальністю "не перейшла", як намагається стверджувати позивач. При цьому, навіть порушення процедури виключення ОСОБА_1 з членів колективного підприємства такий стан не змінюють. 
Вважає, що господарський суд, діючи на засадах диспозитивності, правомірно відмовив у позовній вимозі встановити частку ОСОБА_1 в статутному капіталі товариства що складає 1565500,00 грн в розмірі 1,8783%, тому що на момент ухвалення рішення статутний капітал товариства становив 6565500,00 грн і був збільшений абсолютно правомірно. 
Крім того, не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів в частині членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" та комісії з реорганізації підприємства, яке оформлене протоколом від 17.12.2024, щодо виключення ОСОБА_1 з членів колективного підприємства.
Відповідач-2, зокрема, вказує, що загальні збори членів колективного підприємства 17.12.2024 року відбулися за наявності кворуму згідно п.7.7. статуту, члену колективного підприємства ОСОБА_1 була надана можливість висловити свої думки. Кількості голосів іншого учасника колективного підприємства ОСОБА_2 (98,1217%) було достатньо для виключення іншого міноритарного учасника.
Також зауважує, що відповідачем-2 були надані докази до матеріалів справи, а саме заяви свідків та роздруківка з камери відеоспостереження, які підтвердили той факт, що ОСОБА_1 17.12.2024 року о 10:04:16 прибув до офісу відповідача-1 ОСОБА_2 та о 10:17:31 покинув приміщення офісу. 
Відповідач-2 зазначає, що керівник, обраний з учасників юридичної особи, набуває підвищеної відповідальності перед іншими учасниками, та його відповідальність не може бути поділена на "відповідальність як члена" та "відповідальність як керівника", якому доручено корпоративне керування юридичною особою, а тому повинен дотримуватись положень статуту. При цьому, статут не містить положень про те, що голова правління звільнений від зобов`язань члена колективного підприємства, може не виконувати статут та рішення загальних зборів. 
Зауважує, що позивач у судовому засіданні 28.01.2026 року пояснив, що загальні збори членів колективного підприємства з 2021 року не скликав, вимоги членів колективного підприємства які у сукупності володіють більш як 50 відсотками голосів щодо проведення загальних зборів та приведення статутних документів колективного підприємства до чинного законодавства - ігнорував, майнові питання з частками померлих членів колективного підприємства – не вирішував. Перебуваючи на посаді директора підприємства намагався у судовому порядку визнати недійсним рішення загальних зборів колективного підприємства щодо реорганізації, ухвалене зборами одноголосно (справа №924/825/24). Вказані обставини підтверджуються судовими рішеннями, що набрали чинності.
Таким чином, вважає, вищенаведені зобов`язання члена підприємства відповідно до п.3.3. статуту були грубо порушені позивачем, який фактично узурпував владу та вважав себе незмінним директором, а тому його виключення з членів колективного підприємства на підставі п.3.4. статуту відбулося правомірно.
Крім того, вказує, що у даній малозначній справі права міноритарного учасника корпоративних правовідносин (0,4478% статутного капіталу на цей час) не можуть бути безмежними, це суперечить сутності корпоративних відносин.
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційні скарги в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваних рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 09.02.1994 року проведена державна реєстрація створення юридичної особи - Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", учасником якої був ОСОБА_1 .
Протоколом №2 від 18.10.1994, зі змінами та доповненнями, внесеними 28.07.1998, затверджено статут Хмельницького колективного підприємства проектного інституту "Цивільпромбуд", згідно з п.1.2. якого підприємство створено на основі Хмельницького державного проектного інституту "Діпроцивільбуд", зареєстрованого розпорядженням Хмельницької міської адміністрації від 02.02.1994 №239 і викуплене товариством покупців відповідно до договору купівлі-продажу/ зареєстрований розпорядженням Хмельницької міської адміністрації від 20.06.1994 №1605. 
Відповідно до п.3.1, 3.2 статуту, членами підприємства є громадяни (співвласники майна), що взяли участь у викупі державного майна. Члени підприємства, які закінчили трудові відносини в зв`язку з виходом на пенсію залишаються співвласниками майна/членами підприємства. 
За положеннями п. 3.3. статуту, член підприємства зобов`язаний: дотримуватись цього статуту, виконувати рішення загальних зборів правління, накази голови правління (директора підприємства); виконувати свої обов`язки перед підприємством, пов`язані з трудовою та майновою участю у його діяльності; нести солідарну відповідальність по зобов`язаннях підприємства, в т.ч. по тих, які випливають з укладених підприємством договорів, пропорційно частці (вкладу) у майні підприємства; не розголошувати комерційну таємницю і конфіденційну інформацію (перелік і обсяг інформації, яка не підлягає розголошенню, визначається загальними зборами членів підприємства); відшкодовувати збитки, спричинені його діями підприємству у порядку і розмірах, встановлених загальними зборами членів підприємства; активно сприяти підприємству в його діяльності.
Згідно з п. 3.4 статуту, члени підприємства, які не виконують (неналежним чином виконують) свої обов`язки, можуть бути виключені з членів підприємства.
За приписами п.3.5 статуту, член підприємства, зокрема, має право: на вихід зі складу членів підприємства; на одержання вартості вкладу при виході (виключенні) із членів підприємства і звільненні у порядку, встановленому правлінням підприємства.
У відповідності до п.7.1, 7.3, 7.4 статуту, вищим керівним органом підприємства є загальні збори, в яких беруть участь члени підприємства. Кількість голосів кожного з членів підприємства, визначається пропорційно розміру частки (вкладу) у статутному фонді відповідно до квоти. Загальні збори вважаються правомочними, якщо на них присутні члени підприємства, які володіють у сукупності не менше 60 відсотків голосів (при ліквідації, реорганізації підприємства – 70 відсотків). 
Пунктом 7.7 статуту передбачено, що загальні збори можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності підприємства. 
Згідно п.7.8 статуту, голова правління керує правлінням, є одночасно директором підприємства і не може бути, як директор підприємства, головою загальних зборів та входити до складу ревізійної комісії.
Директор підприємства має право: затверджувати плани підприємства, розроблені правлінням; укладати від імені підприємства контракти, договори, угоди і забезпечувати їх виконання; діяти від імені підприємства, представляти його у відносинах з підприємствами, установами та організаціями, як в Україні, так і за її межами; видавати доручення; відкривати рахунок в банках; видавати накази по підприємству та підписувати їх; видавати накази; давати вказівки, обов`язкові для працівників підприємства; приймати на роботу та звільняти персонал (працівників) підприємства та визначати умови оплати праці для них; затверджувати правила внутрішнього трудового розпорядку та регламент роботи підприємства; підписувати всі документи в межах своєї компетенції.
Станом на 01.01.2024 року розмір статутного капіталу Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" становив 1565500,00 грн, що відповідає 100% статутного капіталу.
Розмір вкладу ОСОБА_1 до статутного капіталу Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" становив 29405,00 грн, що складає 1,8783 % статутного капіталу, що підтверджується свідоцтвом про внесення вкладу (частки) в Хмельницьке колективне підприємство проектний інститут "Цивільпромбуд" від 24.09.2024.
27.08.2024 року загальними зборами членів колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" прийняте рішення про реорганізацію колективного підприємства шляхом перетворення у товариство з обмеженою відповідальністю проектний інститут "Цивільпромбуд", створено комісію з припинення (комісію з реорганізації) (протокол №1 від 27.08.2024).
29.08.2024 року розпочата процедура реорганізації колективного підприємства у Товариство з обмеженою відповідальністю проектний інститут "Цивільпромбуд". 
У період жовтня-листопада 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відчужили свої частки у майні Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", що підтверджується актами приймання-передачі частки, підписи на яких посвідчені нотаріально.
Згідно рішення, оформленого протоколом загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" та комісії з реорганізації підприємства від 17.12.2024, вирішено виключити ОСОБА_1 з членів колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд". Виплатити ОСОБА_1 належну йому частку в розмірі 29405,00 грн. 
Процедура реорганізації колективного підприємства у товариство з обмеженою відповідальністю завершена 13.01.2025 (запис про державну реєстрацію 1009041450000002334). 
31.01.2025 року ОСОБА_2 вніс до статутного капіталу ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" грошові кошти в розмірі 29405,00 грн, що підтверджується приходним касовим ордером від 31.01.2025 та випискою по банківському рахунку товариства в АТ КБ "Приват Банк" за період з 31.01.2025 по 31.01.2025.
Відповідно до рішення №3 учасника ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" від 09.09.2025 ОСОБА_2 вирішив збільшити розмір статутного капіталу товариства на 5 000000,00 грн шляхом внесення грошових коштів у строк до 01.03.2026. 
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.10.2025 в розмір статутного капіталу внесено зміни; актуальний розмір статутного капіталу ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" склав 6565500,00 грн.
Позивач, вказуючи на протиправне виключення його зі складу членів підприємства на підставі рішення загальних зборів від 17.12.2024, та як наслідок позбавлення його корпоративних прав, звернувся з даним позовом до суду. 
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За положеннями ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1, 2 ст. 96-1 ЦК України, права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.
Частиною 6 ст.96-1 ЦК України передбачено, що корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 був учасником Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" з розміром (часткою) вкладу 29405,00 грн, що становить 1,8783% у майні підприємства.
Рішенням, оформленим протоколом загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" та комісії з реорганізації підприємства від 17.12.2024, вирішено, серед іншого, виключити ОСОБА_1 з членів колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд". Виплатити ОСОБА_1 належну йому частку в розмірі 29405,00 грн. 
Позивач, оскаржуючи зазначене рішення, вказує про необізнаність з проведенням загальних зборів 17.12.2024 та безпідставність виключення його зі складу членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" з посиланням на п.3.4 статуту. Вважає, що ним жодним чином не допущено невиконання або неналежне виконання обов`язків як членом підприємства, а відповідачами не зазначено жодного аргументу на порушення позивачем, як членом підприємства, власних обов`язків. 
Оцінюючи наявність правових підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів членів колективного підприємства від 17.12.2024 про виключення ОСОБА_1 із членів підприємства, апеляційний суд враховує наступне. 
Згідно з ч.1 ст.98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.
Прийняття рішення про виключення учасника товариства є компетенцією загальних зборів учасників товариства, і таке рішення може бути прийнято лише у випадках, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Таке право загальні збори реалізують на власний розсуд, не допускається делегування чи привласнення цих прав іншими органами або посадовими особами товариства (постанова Верховного Суду України від 11.12.2023 у справі №907/922/21).
Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Відповідно до ч. 5 ст.98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.
Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.
Однак, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: 1) прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; 2) прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; 3) прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах; 4) відсутність протоколу загальних зборів, підписаного головою і секретарем зборів.
Водночас, для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлений, господарський суд не має підстав для задоволення позову (постанови Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №927/699/17, 12.02.2020 у справі №916/1253/19).
Апеляційний суд, надаючи оцінку дотриманню порядку повідомлення членів підприємства про проведення загальних зборів, зауважує, що статутом Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" порядок скликання та проведення загальних зборів не врегульовано, лише зазначено у п. 7.6, що загальні збори скликає голова правління. 
Разом з тим, порядок скликання та проведення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи визначений законодавством України (Цивільним кодексом України, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", Законом України "Про акціонерні товариства"), за положеннями якого учасники (акціонери, члени) юридичної особи мають бути до початку загальних зборів повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний таких зборів. Такий порядок скликання загальних зборів вищого органу управління юридичної особи не залежить від її організаційно-правової форми, є загальноприйнятим та таким, що гарантує забезпечення права учасника (акціонера, члена) юридичної особи на участь в управлінні нею (п.66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.01.2020 у справі №924/641/17). 
Особа, яка скликає загальні збори учасників товариства, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним повідомленням. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2025 у справі №922/5162/23.
Як вбачається зі змісту протоколу загальних зборів від 17.12.2024, участь у зборах брав ОСОБА_2 (член товариства), який володіє часткою у розмірі 98,12 %. У роботі зборів також брали участь члени комісії з реорганізації у складі трьох осіб: ОСОБА_10 - голова комісії, ОСОБА_11 - член комісії, ОСОБА_12 - член комісії.
Водночас, жодної інформації щодо відсутності чи присутності ОСОБА_1 , зокрема, про те, що останній прибув до офісу підприємства, а згодом залишив збори, що могло б свідчити про його відмову від участі у зборах, а також відомостей про відмову підписати протокол, протокол загальних зборів від 17.12.2024 не містить.
При цьому, колегія суддів враховує, що у справі №924/203/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ ПІ "Цивільпромбуд", яка розглядалася Господарським судом Хмельницької області та залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025, було встановлено, що ОСОБА_1 участі у зборах від 17.12.2024 не приймав, був запрошений на збори. Повідомлення про проведення зборів було надруковано у місцевій газеті "Є" (а.с.34 на звороті). 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.76, 77 ГПК України на підтвердження повідомлення позивача про дату, час та місце проведення оспорюваних загальних зборів щодо виключення ОСОБА_1 із членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", відповідачі суду не надали. 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що розміщення відповідачем-2 повідомлення про засідання загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" у місцевій газеті не може бути доказом обізнаності позивача про такі збори, оскільки застосування виключно такого способу не забезпечує належне персональне інформування учасника підприємства про засідання.
Щодо заяв свідків, наданих ТОВ ПІ "Цивільпромбуд", як доказів в підтвердження перебування ОСОБА_1 в офісі підприємства 17.12.2024, що на думку відповідача-2 свідчить про обізнаність позивача про загальні збори, колегія суддів враховує, що за змістом ст.87 ГПК показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.
Враховуючи встановлений законодавством України порядок скликання та проведення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи, а також відсутність доказів належного персонального повідомлення позивача про проведення оспорюваних загальних зборів, показання свідків не є належними та допустимими доказами, а відтак не можуть підтверджувати обставини (факти) у спірних правовідносинах.
Крім того, надані відповідачем-2 роздруківки з камер відеоспостереження не є доказами в розумінні ст. 93 ГПК України, а тому не оцінюються судом та не приймаються до уваги, про що вірно вказано судом першої інстанції. 
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів саме по собі не є безумовною та самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів. Водночас, з урахуванням конкретних обставин справи, таке порушення може бути достатньою підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними.
Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно: існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів; та/або факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та/або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.
Судами встановлено, що оскаржуване рішення загальних зборів безпосередньо стосувалося прав та інтересів позивача, оскільки ним було вирішено виключити ОСОБА_1 з членів колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд" на підставі п.3.4 статуту колективного підприємства.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №923/650/17, від 29.07.2025 у справі №916/1959/24, під час вирішення спорів, пов`язаних з виключенням учасників з господарських товариств, судом враховується, що у рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов`язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов`язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника. 
За загальним правилом ст.6 Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" учасники товариства зобов`язані дотримуватися статуту, виконувати рішення загальних зборів учасників товариства. Учасники можуть мати обов`язки, встановлені законом та статутом товариства. 
Нормами Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" передбачено, що учасник товариства може бути виключений: якщо учасник товариства не вніс вклад для погашення заборгованості протягом наданого додаткового строку (ч.2 ст.15); у разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим – учасника фізичної особи чи припинення учасника – юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону (ч. 2 ст. 23). 
Пунктом 3.3 статуту передбачено, що член підприємства зобов`язаний: дотримуватись цього статуту, виконувати рішення загальних зборів правління, накази голови правління (директора підприємства); виконувати свої обов`язки перед підприємством, пов`язані з трудовою та майновою участю у його діяльності; нести солідарну відповідальність по зобов`язаннях підприємства, в тому числі по тих, які випливають з укладених підприємством договорів, пропорційно частці (вкладу) у майні підприємства; не розголошувати комерційну таємницю і конфіденційну інформацію (перелік і обсяг інформації, яка не підлягає розголошенню, визначається загальними зборами членів підприємства); відшкодовувати збитки, спричинені його діями підприємству у порядку і розмірах, встановлених загальними зборами членів підприємства; активно сприяти підприємству в його діяльності.
Відповідно до п.3.4 статуту підприємства, члени підприємства, які не виконують (неналежним чином виконують) свої обов`язки, можуть бути виключені з членів підприємства.
Зі змісту спірного рішення загальних зборів вбачається, що підставами виключення ОСОБА_1 з членів підприємства, зокрема, зазначено виявлення під час проведення процедури реорганізації колективного підприємства у товариство з обмеженою відповідальністю істотні порушення у фінансово-господарській діяльності колишнього директора підприємства ОСОБА_1 , які призвели до судових позовів, фінансових втрат. Також вказано, що колишнім керівником підприємства грубо порушувались обов`язки щодо проведення загальних зборів, фактично не проводились розрахунки із спадкоємцями померлих членів колективного підприємства.
Разом з тим, на підтвердження неналежного виконання позивачем своїх обов`язків як члена підприємства відповідач-2 посилається на рішення судів, що набрали законної сили, у справах №686/32741/23, №686/32745/23, №686/32749/23, №686/32753/23, №686/32741/23, №676/108/22, №686/25065/24, №686/27724/24, №924/825/24, предметом яких були спори щодо стягнення заробітної плати, штрафу за ненадання відповіді на звернення громадян, а також визнання недійсними рішень, оформлених протоколом, наслідком чого стало завдання шкоди підприємству.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час перебував на посаді директора Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", що не заперечується сторонами. 
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, коли особу обрано до складу виконавчого органу, між товариством та особою встановлені відносини управління товариством, і саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. 
Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, зокрема, у спосіб, передбачений ч.3 ст.99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. 
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права (постанова Верховного Суду України від 16.07.2025 у справі №906/304/23). 
Аналізуючи підстави виключення ОСОБА_1 , зазначені в рішенні загальних зборів, а також надані докази на підтвердження неналежного виконання позивачем своїх обов`язків, колегія суддів дійшла висновку, що наведені обставини можуть стосуватися виключно припинення правовідносин з управління підприємством, які існують між директором як виконавчим органом та підприємством, а не корпоративних правовідносин між членом підприємства та самим підприємством. Водночас, такі обставини самі по собі не свідчать про порушення позивачем обов`язків саме як члена підприємства та не можуть бути безумовною підставою для його виключення зі складу учасників, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги відповідача-2.
При цьому, в оскаржуваному рішенні відсутні конкретні обставини та факти невиконання або неналежного виконання позивачем обов`язків саме як члена підприємства, передбачених п.3.3 статуту, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування положень п.3.4 статуту підприємства. 
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", оформлене протоколом від 17.12.2024, щодо виключення позивача зі складу членів підприємства суперечить вимогам ст.15, 23 Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю" та пункту 3.4 статуту підприємства, внаслідок чого були порушені права та законні інтереси позивача як члена підприємства, гарантовані ч.3 ст.96-1 ЦК України та п.3.5. статуту. 
Відтак, позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Хмельницького колективного підприємства проектний інститут "Цивільпромбуд", яке оформлене протоколом від 17.12.2024, підлягає до задоволення. 
При цьому, аналізуючи правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в п.5.22, 5.23 постанови Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №924/1304/20, п.52 постанови Верховного Суду від 22.03.2024 у справі №911/1330/21 щодо неефективності способу захисту в частині визнання недійсним рішення загальних зборів про виключення учасника, колегія суддів приймає до уваги, що процесуальна конструкція позовних вимог у даній справі складається не лише з вимоги про визнання недійсним рішення, яка спрямована, зокрема, на захист права члена колективного підприємства, а й з вимоги про визначення частки, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" є підставою для внесення змін до ЄДРПОУ і задоволення якої матиме наслідком відновлення становища позивача, яке існувало до прийняття оспорюваного рішення загальних зборів.
Крім того, апеляційний суд також враховує, що у справі №924/203/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ проектний інститут "Цивільпромбуд", яка розглядалася Господарським судом Хмельницької області та залишена без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025, було зазначено про чинність рішення загальних зборів від 17.12.2024 щодо виключення ОСОБА_1 з членів колективного підприємства як підставу для відмови у задоволенні позову про визначення часток, що відповідно і спонукало позивача звернутися до суду з цим позовом.
У контексті викладеного, враховуючи підстави позову у справі №924/203/25 та у справі №924/1053/25, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що справа №924/1053/25 не підлягає закриттю у порядку ст.231 ГПК України з підстав наявності рішення суду, яке набрало законної сили у справі №924/203/25, оскільки підстави позовів у даних справах є різними.
Щодо позовної вимоги про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників у статутному капіталі ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне. 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 17.12.2019 у справі №927/97/19, від 18.03.2020 №466/6221/16-а, перелік способів захисту учасників ТОВ та ТДВ міститься у ст.17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. 
Аналіз ч.5 ст.17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань" свідчить про те, що учасник товариства може звернутися до суду з позовом про визначення розміру статутного капіталу ТОВ/ТДВ та розмірів часток учасників у такому товаристві або ж з позовом про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі ТОВ/ТДВ, які відповідно до зазначеної норми є належними способами захисту.
У постанові від 01.04.2020 у справі №813/1056/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, якщо позивач прагне відновити склад учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів, і таке відновлення не може бути здійснене шляхом стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства (п.п. "е" п.3 ч.5 ст.17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"), то належним способом захисту в цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (п.п. "д" п.3 ч.5 ст.17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи – учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.
Наведене дає підстави для висновку, що учасник, якого незаконно виключили зі складу товариства, немає іншого ефективного способу судового захисту порушеного права, окрім як звернення до суду з вимогою про встановлення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства, у межах якого встановлює та перевіряє обставини, пов`язані з законністю виключенням учасника, та надає оцінку добросовісності поведінці відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.12.2023 по справі №907/922/21).
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що якщо після прийняття оскаржуваного рішення зборами товариства до державного реєстру вносилися зміни, зокрема, щодо складу засновників (учасників), розміру їх часток, розміру статутного капіталу, а наявний склад учасників товариства відрізняється від складу учасників, який прагне відновити позивач, у разі задоволення позову судове рішення з огляду на баланс інтересів усіх учасників буде стосуватися та впливати на права та інтереси інших учасників (постанова Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №924/1304/20). 
Судами у справі №924/203/25 встановлено обставини, які згідно ч.4 ст.75 ГПК України не підлягають доказуванню у даній справі, а саме: станом на 17.12.2024 Хмельницьке колективне підприємство проектний інститут "Цивільпромбуд" знаходилося у процесі реорганізації (перетворення), членами колективного підприємства залишилося дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Станом на 17.12.2024 член колективного підприємства ОСОБА_2 мав 98,1217% частки у статутному фонді колективного підприємства, а ОСОБА_1 - 1,8783%, що в грошовому вигляді складало 29405,00 грн. Процедура реорганізації колективного підприємства у товариство з обмеженою відповідальністю завершена 13.01.2025 (запис про державну реєстрацію 1009041450000002334). 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" (код 02498010). Засновником (учасником) вказаної юридичної особи є ОСОБА_2 . Розмір статутного капіталу ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" ьскладав 1565500,00 грн.
Однак, 30.10.2025 року була проведена державна реєстрація змін до відомостей про розмір статутного капіталу товариства, зокрема, розмір статутного капіталу збільшився на підставі рішення №3 учасника ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" ОСОБА_2 , як одноосібного учасника товариства, та на даний час складає 6565500,00 грн, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Натомість, позивач, звертаючись з даним позовом до суду, просить визначити розмір статутного капіталу ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" у сумі 1565500,00 грн, а розміри часток учасників статутного капіталу наступним чином: розмір частки учасника ОСОБА_1 у грошовому виразі номінальною вартістю – 29405,00 грн, що складає 1,8783% статутного капіталу; розмір частки учасника ОСОБА_2 у грошовому виразі номінальною вартістю – 1536095,00 грн, що складає 98,1217 % статутного капіталу. 
Таким чином, позивач намагається відновити свої права шляхом визначення розміру статутного капіталу юридичної особи на рівні того розміру, що існував на момент виключення його з підприємства. 
Згідно правова позиції, викладеної Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 11.12.2023 у справі №907/922/21, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №924/700/21, рішення суду про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників не має ретроспективної дії. Суд, ухвалюючи таке рішення, має врахувати всі ті зміни, які відбулися у товаристві з дати події, внаслідок якої були порушені права позивача у зв`язку з його виключенням як учасника товариства.
Позивач, обираючи правильний спосіб захисту (визначення розміру статутного капіталу та часток учасників), має формулювати свої позовні вимоги з урахуванням змін у розмірі статутного капіталу та складі учасників, які відбулися після його виключення, прав та інтересів інших учасників товариства (п.49 постанови Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №924/700/21). 
Частка є об`єктом права власності. Захищаючи права одного з учасників товариства, суд не може порушувати права власності інших учасників товариства. 
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Стаття 41 Конституції України встановлює, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, які встановлені законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості (крім умов воєнного чи надзвичайного стану, коли можливе наступне відшкодування.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач обрав належний спосіб захисту у вигляді визначення розміру статутного капіталу та часток учасників ТОВ ПІ "Цивільпромбуд", однак заявлені позовні вимоги сформульовано без урахування фактичних змін у розмірі статутного капіталу, що відбулися після виключення позивача зі складу учасників товариства, а також без врахування інтересів реорганізованого товариства і його учасників, у зв`язку з чим позовна вимога про визначення розміру статутного капіталу ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" та розмірів часток учасників не підлягає до задоволення. 
У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2026 без змін, з огляду на що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ ПІ "Цивільпромбуд" задоволенню не підлягають.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують вказаного висновку.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційних скарг покладається на скаржників згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.02.2026 у справі №924/1053/25 залишити без змін, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю проектний інститут ''Цивільпромбуд'' – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "20" травня 2026 р.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Гудак А.В. 

Суддя   Петухов М.Г.