"29" червня 2026 р. Єдиний унікальний № 371/1749/25
Номер провадження № 1-кп/371/171/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області
у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миронівка угоду про примирення з потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025111230001607 від 24 серпня 2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 24 серпня 2025 року, близько 19 годин 44 хвилин, водій, керуючи технічно справним автомобілем марки «OPEL ASTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі – Правила дорожнього руху), відповідно до яких «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», пункту 2.9 а) ПДР України, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вулиці Центральна в с. Центральне в межах Обухівського району Київської області в напрямку від м. Миронівка до с. П`ятихатка, проявив злочинну самовпевненість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та в порушення вимог пункту 12.1 ПДР України, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, не впорався із керуванням автомобіля, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги, а саме на праве узбіччя по напрямку його руху де в подальшому допустив зіткнення з металевим парканом Миронівського інституту пшениці ім. В. М. Ремесла НААН, що по вул. Центральна, 68 в с. Центральне Обухівського району Київської області. 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «OPEL ASTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 –  ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому лівої великогомілкової кістки, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), 2.9 а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України вiд 10.10.2001 року № 1306,перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
Так, відповідно до вимог п.2.3 (б) ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змiну; п.2.9а) ПДР - заборонено керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння; п.12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати йог рух та безпечно керувати.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.
Під час судового розгляду справи суду надана укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 і потерпілим ОСОБА_6 угода про примирення від 08.06.2026.
За умовами угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення, добровільно відшкодував потерпілому шкоду в обсязі витрат на час укладення угоди, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Потерпілий засвідчив відсутність до обвинуваченого претензій майнового характеру. Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 34000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.
У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили добровільність укладення угоди і викладені в ній обставини.
Захисник підтримав позицію обвинуваченого, просив затвердити угоду про примирення.
Відповідно вимог ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
При вирішенні питання про затвердження угоди, суд заслухав думку прокурора, вивчив надані матеріали і дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.468, ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення..
Суд встановив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, який відповідно до наведеної у ст.12 КК України класифікації відноситься до нетяжких злочинів.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням статей 50,65,69 КК України.
Відповідно до статей 50, 65 КК України суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» індивідуалізація покарання у даній категорії справ досягається зокрема не лише з урахуванням наслідків, що настали, але й характеру та мотиву допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
ОСОБА_4 вчинив необережний злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії нетяжких злочинів, однак має значну суспільну небезпечність, оскільки мало місце керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, обвинувачений є не судимою особою, на обліку у лікарі психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, визнав вину, проявив щире каяття, засвідчив критичне ставлення до вчиненого, що є обставинами, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, відсутні, тому виправданим є призначення основного покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Як визначено ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Законодавством не встановлена заборона на застосування ч.1 ст.69 КК України до злочинів, передбачених ч.1 ст.286-1 КК України.
Врахувавши обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених дій, повністю відшкодував завдану майнову шкоду, зважаючи при цьому на відсутність обтяжуючих обставин та позицію потерпілого, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення злочину та ті Правила дорожнього руху, порушення яких призвело до ДТП та його наслідків, суд вважає можливим призначити основне покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК, тобто більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч.1 ст. 286-1 Кримінального кодексу, а саме у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.
Щодо додаткового покарання за ч.1 ст.286-1 КК у виді позбавлення права керування транспортним засобом, то з огляду на обставини справи його призначення є обов`язковим.
На переконання суду поєднання основного покарання у виді штрафу та додаткового покарання у виді позбавлення права керування є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності.
Суд покладає на обвинуваченого відповідно до приписів ст.124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта, які становлять 7131,20 грн.
Долю речових доказів вирішує в порядку ст.100 КПК, скасовує заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирати, цивільний позов не заявлений.
Керуючись статтями 375, 468, 469, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 08 червня 2026 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025111230001607 від 24 серпня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі ) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 7131,20 грн. (сім тисяч сто тридцять одну гривню двадцять копійок) вартості проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортного засобу» від 02 жовтня 2025 року Висновок експерта № СЕ-19/111-25/55463-ІТ та від 15 жовтня 2025 року Висновок експерта №СЕ-19/111-25/62270-ІТ (витрати на залучення експерта підлягатимуть стягненню на користь держави (розрахунковий рахунок Київського НДЕКЦ МВС України 31119115700011, МФО899998 ГУ ДКСУ у Шевченківському районі міста Києва, код ЄРДПОУ 37995466) код надходження 24060300 «інші надходження».
Скасувати арешт накладений, згідно з ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 29.08.2025, а саме на автомобіль марки «OPEL ASTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 .
Речові докази:
- автомобіль марки «OPEL ASTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на маданчиках збергінання транспортних засобів Київська область, м. Миронівка, вул. Соборності, 139, повернути власнику ОСОБА_6 .
- виписку № 5139 із медичної карти стаціонарного хворого з КНП ММР «миронівська ОБЛ», виписку № 9392 (25) карти стаціонарного хворого з КНП ММР «Миронівська ОБЛ» та 2 рентгензнімки на плівці, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у його володінні.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_7