ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2026 р. справа № 300/8421/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за змістом якого просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром із застосуванням з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", без урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" при нарахуванні та виплаті пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з 01.01.2025 в розмірі 38133,24 грн. без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № l "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", виходячи із 90 % грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії максимальним розміром із застосуванням з 01.03.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", без урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" при нарахуванні та виплаті пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з 01.03.2025 в розмірі 39633,24 грн. без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № l "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", виходячи із 90 % грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу з травня 2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру його пенсії шляхом застосування з 01.01.2025 та з 01.03.2025 понижуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1, а також встановлення максимального розміру пенсійної виплати без урахування проведеної індексації відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 та № 209 від 25.02.2025. На переконання позивача, відповідач безпідставно зменшив розмір пенсії та обмежив її виплату, що призвело до недоотримання належних йому сум пенсійного забезпечення. Позивач зазначає, що пенсія має обчислюватися виходячи із 90% грошового забезпечення, без застосування будь-яких понижуючих коефіцієнтів та без обмеження максимальним розміром, із обов`язковим урахуванням індексації. У зв`язку з цим позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати здійснити перерахунок і виплату пенсії у відповідному розмірі, з урахуванням усіх передбачених законодавством складових та раніше здійснених виплат.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с.26-27).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині визнання дій протиправними та зобов`язати відповідача нарахування та виплату пенсії з 01.01.2025 по 19.05.2025 - повернуто позивачу (а.с.39-42).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.43).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 31.12.2025, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що в матеріалах справи не міститься документи, які б підтверджували безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, внаслідок чого, позивач не відноситься до переліку осіб, визначених в пункті 2 Постанови № 1, у зв`язку із чим розмір пенсійної виплати із застосування коефіцієнтів становить 28461,37 грн. (а.с.47-51). 
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1 з травня 2010 року отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Починаючи з 01 січня 2025 року, при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу відповідач застосовує понижуючі коефіцієнти, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Не погоджуючись зі зменшенням розміру пенсійних виплат, 17 жовтня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив здійснити виплату пенсії без застосування вказаних коефіцієнтів, без обмеження максимальним розміром та з урахуванням індексації за 2024 та 2025 роки (а.с.11-14).
Листом від 11.11.2025 відповідач повідомив позивача про те, що у січні 2025 року виплату пенсії проведено у розмірі 28461,37 грн. у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму. Окрім того, вказано, що нараховано індексацію пенсії за 2025 рік в сумі 1500,00 грн та розмір пенсії з 01.03.2025 становить 39633,24 грн., однак виплата проводиться в розмірі 28461,37 грн. (а.с.15-17).
Вважаючи такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними та такими, що порушують право на належний соціальний захист і нівелюють гарантії, встановлені попередніми судовими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Абзацом п`ятим статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частинами першою та третьою статті 11 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу на те, що пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України імперативно визначає, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Водночас, пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України і бюджетна система України.
Суд вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України у своїй практиці сформулював чітку юридичну позицію щодо неможливості зміни соціальних гарантій законом про Державний бюджет України. Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначено, що Верховна Рада України не повноважена при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.
Конституційний Суд України наголосив, що закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і юридичними особами. Тобто, закон про Державний бюджет України не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.
Аналогічна правова позиція підтверджена у Рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, де Суд дійшов висновку, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Аналізуючи наведені норми чинного законодавства в їх системному взаємозв`язку, суд констатує, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також деяких інших осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, визначаються виключно положеннями спеціального закону Закону № 2262-ХІІ. Будь-які зміни умов пенсійного забезпечення, в тому числі щодо обмеження розміру пенсії, мають здійснюватися шляхом внесення змін саме до цього спеціального закону.
Разом з тим, статтею 46 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі – Закон № 4059-ІХ) установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону № 2262-XII, розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі Постанова № 1), пунктом 1 якої встановлено шкалу понижуючих коефіцієнтів (від 0,5 до 0,1) до частин пенсії, що перевищують 10, 11, 13, 17 та 21 розмір прожиткового мінімуму відповідно.
Суд відхиляє доводи відповідача про правомірність застосування вказаних коефіцієнтів та відхиляє їх з огляду на наступне.
Положеннями статті 46 Закону № 4059-ІХ та Постанови № 1 запроваджено тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, коефіцієнтів зменшення пенсії.
Тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом № 2262-ХІІ. Це не узгоджується із приписами статті 11 Закону № 2262-XII, який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
Крім того, застосування до призначених (перерахованих) пенсій певної категорії осіб коефіцієнтів зменшення пенсії згідно із статтею 46 Закону № 4059-1Х та пункту 1 Постанови № 1 призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом, а також порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.
Поширення дії Закону № 4059-1Х та Постанови № 1 на пенсії, що призначені відповідно до Закону України № 2262-XII, є порушенням норм Конституції України, зокрема, статей 8, 19, 22 та 92.
При вирішенні даної справи суд враховує практику Верховного Суду, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2025 року у справі № 120/1081/25 суд вказав:
"Застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, положень статті 46 Закону № 4059-ІХ та постанови № 1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України. Застосовуючи такий підхід до спірних правовідносин, дії відповідача щодо виплати пенсії з 01 січня 2025 року із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону № 4059-1X та пунктом 1 Постанови № 1, не відповідають приписам статей 19, 92 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку із чим є протиправними".
Суд також вважає за необхідне наголосити, що стаття 64 Конституції України передбачає можливість обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина в умовах воєнного або надзвичайного стану, однак таке обмеження має бути встановлене Конституцією України. Водночас, соціальні права, гарантовані статтею 46 Конституції України, хоч і не належать до переліку прав, які не можуть бути обмежені (частина 2 статті 64), проте будь-яке обмеження повинно відповідати критеріям пропорційності та легітимної мети, і не може спотворювати саму сутність права. Запровадження "понижуючих коефіцієнтів" до вже призначених пенсій, розмір яких визначено на підставі Закону № 2262-ХІІ та судових рішень, фактично нівелює гарантії держави щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців та осіб, які мають спеціальний статус.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром вже було захищено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі № 300/7233/23, однак, застосування відповідачем понижуючих коефіцієнтів до суми пенсії, що перевищує 10 прожиткових мінімумів, є, по суті, обмеження максимального розміру пенсії, вчиненою на підставі нових нормативних актів (Закону № 4059-IX та Постанови № 1). 
З огляду на те, що відповідач знову вчиняє дії, спрямовані на фактичне зменшення та обмеження розміру пенсії позивача (шляхом застосування коефіцієнтів до сум перевищення), суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії без застосування вказаних коефіцієнтів та без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат, для повного та ефективного захисту порушених прав позивача.
Щодо позовної вимоги в частині визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", суд вказує наступне.
Відповідно до статті 64 Закону № 2262-XII, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Відповідно підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», установлено, що Установити, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Згідно підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», установлено, що установити, що з 1 березня 2024 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».
Відповідно до пункту 3 постанови КМУ від 23.02.2024 № 185, розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Аналогічні положення містяться і у постанові КМУ, яка регулює питання проведення індексації пенсії на 2025 рік.
З урахуванням вищевказаного, суд зазначає, що обмеження верхньої межі індексації застосовано для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян.
Розрахунком пенсії від 20.05.2025 підтверджується, що індексація, передбачена вищезазначеними постановами, за 2024 - 2025 року для позивача нарахована, однак, з наданого до матеріалів розрахунку пенсії позивача, судом встановлено, що після нарахування позивачу індексації базового ОСНП за 2024 - 2025 роки розмір пенсії позивача склав 39633,24 грн., проте, до виплати призначено пенсію з урахуванням максимального розміру 28461,37 грн., тобто фактично нарахована індексація не виплачується (а.с.55).
Щодо позовної вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії, виходячи із 90% грошового забезпечення в розмірі 39633,24 грн., суд вказує на таке.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства свідчить про те, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України судовий захист осіб завжди є наступним, тобто можливість такого захисту в обов`язковому порядку передбачає наявність встановленого судом факту порушення прав, свобод та інтересів цих осіб.
Із наведених положень встановлено, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.
Суд вказує, що відповідно до протоколу перерахунку пенсії з 20.05.2025 позивачу нарахування та виплата основний розмір пенсії здійснюється виходячи з 90% грошового забезпечення та в розмірі 39633,24 грн. (а.с.55), внаслідок чого, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку порушені на момент розгляду справи чи будуть порушені в майбутньому.
Відтак, суд зазначає, що оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє, позовна вимога в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, виходячи із 90 % грошового забезпечення є передчасною та задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд робить висновок про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, позивач, згідно із квитанцією від 24.11.2025 підтвердив сплату судового збору на суму 2422,50 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача частину сплаченого судового збору в розмірі 1816,80 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ: 
Позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування з 20.05.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 20.05.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №185 від 23.02.2024 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році", з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №209 від 25.02.2025 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" та з урахуванням раніше проведених виплат. 
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок). 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Учасники справи:
Позивач:
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 20551088, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя    /підпис/ Панікар І.В.