ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12963/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року (суддя Голобутовський Р.З., м. Дніпро, повний текст рішення складено 17.11.2025 року) в справі №160/12963/25 за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти,-

в с т а н о в и в:
05.05.2025 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі по тексту – позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту – відповідач), в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти у розмірі 47171,97 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що наказом начальника Національної академії від 02.04.2025 № 18-КС (по особовому складу) із солдатом ОСОБА_1 відповідно до частини 11 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 3,8 розділу ІІ Особливостей 877, достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, відраховано його з числа курсантів першого курсу через недисциплінованість, звільнено з займаної посади, визначено вважати таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Наказом начальника Національної академії від 04.04.2025 № 105 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, визначено відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 28.09.2024 по 04.04.2025 в сумі 47171,97 грн. та здійснено нарахування згідно з довідкою-розрахунком № 22 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії, у сумі 47171,97 грн. Частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану – за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової перед вищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років – для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової перед вищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Пунктами 3, 4, 8 Порядку №964 визначено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Згідно із довідкою-розрахунком Національної академії від 04.04.2025 № 22 витрати на утримання відповідача у сумі 47171,97 грн. (за період з 28.09.2024 по 04.04.2025) становлять: грошове забезпечення – 16271,07 грн., продовольче забезпечення – 18813,36 грн., медичне забезпечення – 204,00 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії – 11883,54 грн. Апелянт вказував, що Законом не встановлений обов`язковий порядок для досудового урегулювання спорів даної категорії. Відповідно до рапорту про відрахування, до відповідача доведено інформацію про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі. Суд першої інстанції неправильно застосував ч.10 ст.25 Закону №2232-XII та Порядок №964, а саме - фактично створив додаткові умови для виникнення права позивача на звернення до суду - обов`язкове встановлення строку для добровільного відшкодування та особисте ознайомлення курсанта з довідкою-розрахунком як умови виникнення обов`язку відшкодувати витрати. Однак, ні ч.10 ст.25 Закону №2232-XII ні Порядок №964 не містять вимоги про встановлення конкретного строку добровільного відшкодування, а отже і не наділяють Національну академію повноваженнями встановлювати будь які строки, в тому числі місячні, для добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому військовому навчальному закладі. Обов`язок курсанта відшкодувати витрати виникає у день виключення зі списків - і є безумовним. Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2232-XII, пунктів 2.3 та 3 Порядку №419, пункту 3 Порядку №964, сам факт дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання автоматично породжує обов`язок відшкодування витрат у повному розмірі. Відповідно до Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 10 ст. 25 передбачає факт дострокового розірвання контракту через визначені законом підстави, а саме що у разі відмови від добровільного відшкодування таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. У вищевказаному законі не зазначено обов`язку довести наказ про відрахування курсанту, обов`язку ознайомлення з довідкою-розрахунком, письмову «відмову» курсанта.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що частиною 10 ст. 25 Закону №2232-XII установлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 профільного Порядку №964 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг. Витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 і підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - за весь період навчання (п. 4 Порядку №964). Пунктом 6 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом. В разі дострокового розірвання контракту курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі. 28.09.2024 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу. Суд першої інстанції вказував, що право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду. Правильне вирішення спору у справі залежить від того, чи було відповідача ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати. Саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку. Пунктом 6 Порядку №964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до матеріалів справи, наказом начальника Національної академії від 28.09.2024 року №95-КС (по особовому складу) ОСОБА_1 було зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та прийнято на військову службу (навчання) та призначено курсантом факультету бойового застосування військ. Наказом начальника Національної академії від 28.09.2024 року №351 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення.
Встановлено, що 28.09.2024 року між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
Наказом начальника Національної академії від 02.04.2025 року №18-КС (по особовому складу) із солдатом ОСОБА_1 відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 3, 8 розділу ІІ Особливостей 877, достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, відраховано його з числа курсантів першого курсу через недисциплінованість, звільнено з займаної посади, визначено вважати таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Наказом начальника Національної академії від 04.04.2025 року №105 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, визначено відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 28.09.2024 по 04.04.2025 в сумі 47171,97 грн. Не підтверджено ознайомлення ОСОБА_1 з наказом. 
Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного складено довідку-розрахунок № 22 від 04.04.2025 року, згідно якої витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного за період з 28.09.2024 по 04.04.2025, становлять 47171,97 грн, зокрема: грошове забезпечення – 16271,07 грн відповідно до наданого розрахунку; продовольче забезпечення – 18813,36 грн відповідно до наданого розрахунку; речове забезпечення – 0,00 грн відповідно до наданого розрахунку; медичне забезпечення – 204,00 грн відповідно до наданого розрахунку; спожиті комунальні послуги та енергоносії – 11883,54 грн відповідно до наданого розрахунку; оплата транспортних послуг – 0,00 грн відповідно до наданого розрахунку.
ОСОБА_1 не ознайомлений із довідкою-розрахунком №22 від 04.04.2025 року.
Позивач долучає до справи довідку-розрахунок та видачу її ОСОБА_1 , проте відмітка про її отримання, підпис відсутні.
Згідно довідки Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 02.05.2025 року № 743 станом на 02.05.2025 року за курсантом рахується заборгованість 
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Частинами 1, 5 ст. 25 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. З громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
У відповідності ч. 10 ст. 25 «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 та підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до п. 3, п. 4 Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг. Витрати відшкодовуються в повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів «д», «е», «з», «и» пункту 1, підпунктів «д», «е», «ж», «з» пункту 2 і підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - за весь період навчання 
Пунктом 6 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Отже ключовим для справи, є питання добровільного відшкодування відрахованим курсантом витрат на навчання та утримання. Тільки у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Варто вказати, що Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не надає докази відмови ОСОБА_1 відшкодувати витрати. Можливо, у разі доведеності до ОСОБА_1 довідки-розрахунку та суми витрат, витрати будуть відшкодовані добровільно. 
Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.
За змістом п. 2.1, п. 2.3 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.м У разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Як вказано вище, право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду.
Відповідачу ОСОБА_1 не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у даній справі, відтак у позивача не виникало права на звернення із спором до суду, оскільки ним не виконано вимоги Порядку №964.
При ухваленні рішення суд першої інстанції керувався правовими позиціями Верховного Суду, зокрема висловленими у постановах від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 28.05.2021 у справі №320/7233/19, від 06.04.2023 у справі №400/4280/20, від 23.03.2023 у справі №420/24331/21.
Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що право на звернення суб`єкта владних повноважень до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів може були реалізоване лише після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат на навчання.
У постанові від 30.04.2025 року у справі № 240/33278/23 Верховний Суд вказував, що після отримання рапорту особи про небажання продовжувати навчання позивач повинен був здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в інституті, відобразити узагальнену суму відшкодування у наказі про відрахування, а також надати останньому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови особи здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, він міг набути право звернутися до суду з відповідним позовом.
Верховний Суд вказував, що сама по собі обізнаність відповідача з обов`язком відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, та з розміром таких витрат, не може слугували підставою для їх стягнення у судовому порядку.
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати здійснені позивачем повертаються у разі задоволення вимог позовної заяви та вимог апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року в справі №160/12963/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова