ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 205/4254/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29.01.2026 ( суддя Курбанова Н.М.) в адміністративній справі №205/4254/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,- 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Мороз К.Т. звернувся до Новокодацького районного суду м. Дніпра із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4222513 від 08.03.2025 року, яка була винесена інспектором 2 взводу 2 роти 2 батальну Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Євдахою Е.О., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Вважає дану постанову протиправною, так як із вказаної постанови вбачається, що 08.03.2025 року о 10 год 43 хв останній керував авто, д.н.з. НОМЕР_1 на проспекту Науки у місті Дніпро, будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України. Жодних доказів, що ОСОБА_1 скоїв вказане адміністративне правопорушення, постанова не має, в самій постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем разом з відзивом на позов, тому він не може вважатися належним та допустим доказом. При таких обставинах Капшук П.В. не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, так як таким суб`єктом виступає водій транспортного засобу, який позбавлений права керування. Крім того, при винесені постанови ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не надана можливість скористатися правовою допомогою адвоката, таким чином було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що також є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Просить визнати протиправною, скасувати постанову серії ЕНА № 4222513 від 08.03.2025 року, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29.01.2026 позов задоволено частково.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4222513 від 08.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрито.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Представники відповідача посилалися на те, що рух автомобіля та керування ним саме Капшуком П.В. зафіксовано на відео регістраторі як поліцейського автомобіля, так і на бодікамерах поліцейських.
Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає виходить з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4222513 від 08.03.2025 року, яка була винесена інспектором УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Євдахою Е.О., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП ( а.с. 11).
Із описової частини вказаної постанови вбачається, що 08.03.2025 року о 10 год. 43 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВMW X6 д.н.з НОМЕР_1 по проспекту Науки у місті Дніпро, будучи позбавленим права керування, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 11).
Позивач заперечував факт керування транспортним засобом ВMW X6 д.н.з НОМЕР_1 , оскільки автомобіль не рухався, а він сидів у машині, чекаючи водія, тому не є водієм у розумінні Правил дорожнього руху.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
За змістом ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, що дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, необхідним є встановлення факту керування транспортним засобом відповідною особою.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування позивачем транспортним засобом 08.03.2025 за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
Наданий відповідачем відеозапис з нагрудних камер поліцейських не містить фіксації руху транспортного засобу під керуванням позивача або перебування позивача за кермом автомобіля під час руху. Як правильно встановив суд першої інстанції, із наданих відеозаписів встановлено, що 08.03.2025 автомобіль ВMW X6 д.н.з. НОМЕР_2 , стоїть в районі зупинки громадського транспорту на жовтій розмітці, після чого починає рух та зупиняється на стоянці в районі медичної клініки «Ала Атлантіс». Запис на відеореєстраторі починається о 10.27 та закінчується о 10.54. На відео, яке було вже надано з бодікамери патрульного зафіксовано, як поліцейський підходить до транспортного засобу, де на водійському сидінні знаходиться позивач. Далі починається спілкування позивача з патрульними, де позивач неодноразово вказав, що він не є водієм зазначеного транспортного засобу і вказаний транспортний засіб не рухався. Крім того зазначив, що номерний знак на автомобілі не належить йому та звернув увагу на те, що його особу не встановлювали, але знали його анкетні данні.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок доказування правомірності свого рішення.
При цьому згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Колегія суддів також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, відповідно до якої сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. 
Крім того, у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості усі сумніви щодо події порушення та винності особи тлумачаться на її користь. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА №4222513 від 08.03.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення — без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених належними доказами, та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування чи зміни відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29.01.2026 в адміністративній справі №205/4254/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.
Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова