ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/5582/24 пров. № А/857/1567/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Глушка І.В., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 500/5582/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
суддя в 1-й інстанції – Дерех Н.В.
час ухвалення рішення – 21 листопада 2024 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 21 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (далі – відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 12 березня 2024 року № 263040013102 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 04 березня 2024 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 500/5582/24 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю більше 4 років, про що надав довідки від органів місцевого самоврядування про факт проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю.
Відповідач 2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги з мотивів, що викладені у судовому рішенні. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач не має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки, станом на 01 січня 1993 року, не проживав у зоні посиленого радіоекологічного контролю 4 роки.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач має статус особи, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).
04.03.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 263040013102 від 12.03.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки, на момент звернення позивача не підтверджено факт проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 роки (01 рік 10 місяців 03 дні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначило, що страховий стаж позивача становить 36 років 07 місяців 25 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви відповідач 1 зазначив, що до зони посиленого радіологічного контролю не враховано: період навчання з 01.09.1986 по 16.06.1987, з 01.09.1989 по 01.10.1991 в Київському ордена Трудового Червоного Прапора медичному інституті їм. ОСОБА_2 Богомольця, оскільки м. Київ не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю та період проходження військової служби з 17.06.1987 по 06.05.1989, оскільки місце розташування військової частини невідоме. Період проживання з 06.06.1990 по 01.11.1991 у м. Буча згідно з актом від 29.02.2024, оскільки період проживання на території зони радіоактивного забруднення підтверджується довідками органів місцевого самоврядування.
Не погодившись із цим рішенням відповідача 1 позивач оскаржив його до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року.
Сторонами не заперечується та обставина, що позивач на час звернення до відповідача досягнув віку 55 років, страховий стаж становить 36 років 7 місяців 25 днів. 
Позивач просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі – Закон № 796-XII).
Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року.
У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.
Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні посиленого радіоекологічного з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. 
Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії.
Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Апеляційний суд встановив те, що позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1 . 
Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що у постанові від 18 березня 2025 року по у аналогічній справі № 460/27065/23 Верховний Суд зазначив, що наявність у позивача посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення (3 категорія) не є безумовною підставою, яка автоматично підтверджує право позивача на зменшення його пенсійного віку та призначення пенсії за пунктом 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII, позаяк положенням цієї норми чітко встановлені підстави за яких пенсійний вік зменшується, а пенсія призначається зі зменшенням пенсійного віку - а зокрема "якщо особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років".
Тому, для визначення права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII необхідно дослідити час проживання позивача на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року.
В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Апеляційний суд встановив, що у матеріалах справи є:
- довідка виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 571 від 13.11.2023 року у якій вказано, що позивач проживав за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить до зони посиленого радіоекологічного контролю з 07.06.1984 року по 09.04.1988 року та з 13.06.1989 року по 23.05.1990 року;
- військовий квиток серія НОМЕР_2 від 15.06.1987 року у якому зазначено, що позивач з 15.06.1987 року по 06.05.1989 року проходив військову службу в лавах Радянської армії;
- лист Ірпінської міської ради від 11.10.2023 року № 08.2-07/2839 про те, що позивач проживав та був зареєстрований у м. Ірпінь Київської області (віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю) за адресою: вул. Ново-Ірпінська, 2А (гуртожиток) з 09.11.1991 року по 01.01.1995 року;
Водночас, апеляційний суд зауважує, що акт депутата Бучанської міської ради ОСОБА_3 та довідка голови правління ЖБК № 11 «Яблонька» не є документами, що засвідчують факт проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю для цілей призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
Крім того, у матеріалах справи є архівна довідка № 120/23-11 від 15.01.2024 року Національного медичного університету імені О.О. Богомольця відповідно до якої позивач з 01.09.1986 року зарахований на перший курс денної форми навчання лікувального факультету. З 16.06.1987 року до 01.09.1989 року перебував у академічній відпустці у зв`язку з призовом до лав ЗС СРСР. З 01.09.1989 позивач допущений до навчання у складі студентів другого курсу медичного факультету. 01.07.1994 року відрахований з університету у зв`язку з закінченням навчання.
Наведені вище документи засвідчують ті обставини, що позивач прожив у зоні посиленого радіоекологічного контролю менше 4 років, оскільки з 15.06.1987 року по 06.05.1989 року проходив військову службу в лавах Радянської армії, а з 01.09.1986 року по 15.06.1987 та з 01.09.1989 до 01.07.1994 року проходив навчання на денній формі Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, який знаходиться у місті Києві, яке не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.
Зважаючи на наведене, позивач не має права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, відповідач приймаючи спірне рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі № 500/5582/24 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Т. В. Онишкевич