ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026  м.Дніпро Справа № 908/2750/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Джепи Ю.А. (доповідач), 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників:
позивач: ОСОБА_1 (Господарський суд Запорізької області),
представник позивача: ОСОБА_2 (Господарський суд Запорізької області),
представник відповідача: Кошліченко Н.В. (Комунарський районний суд м. Запоріжжя) - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» та ОСОБА_1 на рішення від 14.01.2026 (повний текст рішення складено 21.01.2026) та додаткове рішення від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 (суддя Федько О.А.)
за позовом:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» (69098, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 155А)
про визнання недійсним рішення загальних зборів від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

01.09.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. (вх. № 3005/08-07/25, документ подано через службу діловодства суду 01.09.2025) ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного, яке оформлене Протоколом №11 від 14.05.2023.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 у справі №908/2750/25 позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», яке оформлено протоколом №11 від 14.05.2023, в частині питання 5 порядку денного, про затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 по 01.04.2020, та з 01.04.2020 по 01.06.2023; затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період з 01.01.2018 у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019, справа №336/5470/20. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 514,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.01.2026 у справі №908/2750/25 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» про відшкодування судових витрат у справі № 908/2750/25 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, в іншій частині заяви відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №908/2750/25 задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 450,60 грн, в іншій частині заяви відмовлено.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги, письмових пояснень та клопотань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС».

Не погоджуючись з рішенням від 14.01.2026 та додатковим рішенням від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» оскаржує їх в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить:
1. Визнати поважною причину пропуску строку на подання апеляційної скарги та поновити його.
2. Скасувати рішення Господарського суду Запорізької області №908/2750/25 від 14.01.2026 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» про визнання недійсним рішення загальних зборів від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного, в частині задоволення позову та визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», яке оформлено протоколом №11 від 14.05.2023, в частині питання 5 порядку денного, про затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 по 01.04.2020, та з 01.04.2020 по 01.06.2023; затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період з 01.01.2018 у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019 за позовом ОСОБА_3 , справа №336/5470/20, та залишити без задоволення позов ОСОБА_1 у цій частині.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» понесені витрати на професійну правничу допомогу.
ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» зазначає, що рішенням Господарського суду Запорізької області № 336/5470/20 від 02.12.2022 вже було скасовано п. 4 протоколу № 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу № 10 від 15.12.2019 щодо розміру внесків на утримання будинку через неналежне повідомлення співвласника ОСОБА_3 , при цьому суд у тій справі не заперечував компетенцію загальних зборів щодо визначення розміру внесків.
Після усунення процедурних порушень 14.05.2023 були проведені загальні збори співвласників, оформлені протоколом № 11 від 14.05.2023, на яких повторно та правомірно винесено питання щодо затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за періоди 01.01.2018-01.04.2020 та 01.04.2020-01.06.2023, із забезпеченням можливості участі всіх співвласників, зокрема ОСОБА_3 .
Апелянт вважає помилковим висновок суду про недопустимість встановлення таких внесків «заднім числом», оскільки визначення розміру внесків належить до виключної компетенції загальних зборів ОСББ, а скасування попередніх рішень не позбавляє ОСББ права ухвалити нові рішення щодо фінансового забезпечення утримання будинку. Наголошується, що підхід суду першої інстанції фактично блокує діяльність ОСББ, створює неможливість розрахунків із постачальниками послуг та порушує баланс інтересів співвласників, що суперечить статутним завданням об`єднання та вимогам Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Також ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» не погоджується з додатковим рішенням від 30.01.2026 у частині розподілу судових витрат, оскільки у разі скасування основного рішення підлягає перегляду і питання компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Скаржник зазначає, що орієнтовний розмір витрат відповідача на професійну правову допомогу в апеляційній інстанції становить 2000,00 грн.
07.04.2026 відповідач подав клопотання про відшкодування судових витрат, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.
У письмових поясненнях від 12.05.2026 по суті апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області №908/2750/25 від 14.01.2026 та додаткове рішення від 30.01.2026 ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є законним і ухваленим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тоді як доводи апелянта є безпідставними та зводяться до повторення змісту позовної заяви без наведення конкретних порушень норм права, як того вимагає п. 5, 6 ч. 1 ст. 258 ГПК України.
ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» наголошує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 фактично не містить належного обґрунтування незаконності чи необґрунтованості рішення, не вказує, які саме норми матеріального або процесуального права порушені судом, не містить нових доказів чи обставин та не доводить поважності причин пропуску строку на оскарження додаткового рішення від 30.01.2026, що ставить під сумнів можливість розгляду відповідної частини скарги.
Водночас відповідач зазначає, що визначення розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку, зокрема через рішення загальних зборів, належить до виключної компетенції співвласників, а рішення від 14.05.2023, оформлене протоколом № 11, було прийняте після скасування попередніх рішень (п. 4 протоколу № 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу № 10 від 15.12.2019) у справі №336/5470/20 від 02.12.2022 саме з метою усунення процедурних порушень та забезпечення можливості участі всіх співвласників, включно з ОСОБА_3 .
ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» також вказує, що сам факт скасування попередніх рішень не позбавляє загальні збори права повторно визначати розміри внесків, прийняті 14.05.2023 рішення спрямовані на приведення фінансових показників у відповідність до фактичних витрат на утримання будинку у періоди 01.01.2018-01.04.2020 та 01.04.2020-01.06.2023, що є необхідним для забезпечення належного функціонування ОСББ як неприбуткової організації та недопущення боргів перед надавачами послуг (ліфти, електроенергія, прибирання, ремонт, дератизація тощо).
Відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду (КГС ВС та ВП ВС у численних справах, зокрема № 927/265/17, № 916/4139/15, № 904/9495/16, № 908/3383/21, № 911/2269/20, № 908/174/20, № 910/3777/22 та ін.), відповідно до яких для визнання недійсними рішень загальних зборів необхідно довести фактичне порушення прав позивача та причинно-наслідковий зв`язок між рішенням і таким порушенням, а сам по собі факт порушення процедури або незгода з рішенням не є достатньою підставою для його скасування.
Неповідомлення учасника про збори не є безумовною підставою для недійсності рішення, а суд має оцінювати сукупність обставин, включно з кворумом, змістом рішень та балансом інтересів співвласників. При цьому ОСББ підкреслює, що навіть за підходом Верховного Суду (зокрема у справах № 909/1154/21, № 916/2506/20, № 906/908/21) рішення можуть бути визнані недійсними лише за умови доведення істотного порушення прав, а не формальних недоліків.
ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» наголошує на необхідності дотримання принципу пропорційності та балансу інтересів співвласників, оскільки задоволення позову ОСОБА_1 призведе до порушення фінансової стабільності ОСББ, неможливості оплати послуг з утримання будинку та втручання суду у господарську діяльність об`єднання, що суперечить меті діяльності ОСББ як неприбуткової організації.
Крім того, відповідач вказує, що сам позивач був присутній на загальних зборах 14.05.2023 та фактично реалізував своє право участі, а тому його вимоги зводяться до незгоди з результатами голосування, що не є самостійною підставою для визнання рішень недійсними.

3. Короткий зміст вимог, узагальнені доводи апеляційної скарги, письмових пояснень, відзиву на апеляційну скаргу відповідача та клопотань ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням від 14.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 та додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.01.2026 у справі № 908/2750/25 ОСОБА_1 оскаржує їх в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, змінити рішення від 14.01.2026, а також скасувати додаткове рішення від 30.01.2026 та прийняти нове.
Позивач зазначає, що згідно з протоколом №11 загальних зборів співвласників ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» від 14.05.2023 було прийнято рішення, яке фактично спрямоване на невиконання рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2022 у справі №336/5470/20, що набрало законної сили 10.01.2023, яким визнано незаконними та скасовано рішення загальних зборів ОСББ у частині зміни та затвердження розмірів внесків на управління будинком, оформлені пунктом 4 протоколу №6 від 16.12.2017 та пунктом 5 протоколу №10 від 15.12.2019. Позивач вважає, що рішення загальних зборів від 14.05.2023 є незаконними, оскільки спрямовані на ухилення від виконання судового рішення. 
Також позивач зазначає, що не був повідомлений про проведення загальних зборів як співвласник будинку; форма протоколу №11 від 14.05.2023 не відповідає вимогам наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №203 від 25.08.2015 та не містить необхідних додатків; із тексту протоколу вбачається, що він не складався під час проведення зборів та не був доведений до відома співвласників у встановленому законом порядку. Позивач стверджує, що письмове опитування проведено з порушенням встановленого порядку, а порядок його проведення загальними зборами не визначався. На його думку, під час голосування щодо питання 5 порядку денного був відсутній кворум, оскільки за рішення проголосували 163 особи із 172 учасників зборів, яким належить 5557,65 кв.м, що складає 61,65% від загальної площі будинку 9014,06 кв.м, при цьому підрахунок голосів здійснено неправильно, оскільки спочатку необхідно визначати площу, що належить кожному співвласнику, а вже потім співвідносити її із загальною площею будинку. 
Позивач вказує на прийняття рішень недостатньою кількістю голосів співвласників та зазначає, що рішення зборів від 14.05.2023 не було оприлюднено для співвласників, а його прийняття порушує права позивача як особи, зобов`язаної виконувати рішення ОСББ, у зв`язку з чим просить визнати недійсними рішення загальних зборів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного, оформлені протоколом №11.
Також скаржник зазначає, що реєстр співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 містить істотні недоліки, оскільки не завірений, не містить підпису особи, яка його склала, дати складання, належної нумерації, посилання на ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС», документів про право власності, часток співвласників, повного імені та по батькові співвласників. Позивач наголошує, що належними доказами має бути підтверджена достатня кількість голосів для прийняття рішень, однак реєстр є недостовірним і недопустимим доказом. Також він вказує на недоліки Реєстру співвласників, присутніх на зборах, та документів поіменного голосування, які не містять вказівки, що є додатками до протоколу №11 від 14.05.2023, а також інформації про документи, що підтверджують право власності на квартири чи нежитлові приміщення. 
Отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач стверджує, що фактична кількість співвласників будинку становить 280 осіб, а не 226, як зазначено у протоколі; при цьому, на його думку, у голосуванні брали участь 40 осіб, які не є співвласниками, а у письмовому опитуванні – 64 такі особи. Позивач також зазначає, що загальна кількість співвласників визначена відповідачем неправильно, а протокол №11 складений зі службовим підробленням. 
Крім того, позивач вказує на відсутність належних доказів його повідомлення про проведення зборів та вважає більш вірогідною обставину щодо наявності 280 співвласників у будинку станом на дату проведення зборів, що, на його думку, свідчить про відсутність кворуму і є безумовною підставою для скасування оскаржуваних рішень. 
Щодо додаткового рішення позивач зазначає, що ОСББ порушило порядок подання заяви про відшкодування витрат у справі № 908/2750/25, відповідно суд мав повернути таку заяву без розгляду.
Також ним подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу відповідача, в якому вважає, що відсутні правові підстави для стягнення відповідних витрат, оскільки відсутні належні та допустимі докази її надання в зазначеному відповідачем обсязі.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» є юридичною особою, зареєстрованою у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 24.05.2016, номер запису 11031020000040156. 
14.05.2023 проведені загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», на яких прийняті рішення, оформлені протоколом №11 від 14.05.2023.
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», оформлених протоколом від 14.05.2023 року в частині питань 4 та 5 порядку денного.
Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав та нерухоме майно.
У протоколі від 14.05.2023 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», що оскаржуються позивачем, зазначена загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку - 226 осіб, загальна кількість квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку – 138, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку – 9014,06 кв. м.
Присутні на зборах 37 співвласників та представників співвласників будинку. У голосуванні на загальних зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 28 осіб, яким належать 24 квартири та / або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 1225,20 кв.м. У письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 144 особи, яким належать 75 квартир та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку загальною площею 4632,77 кв.м. Разом у голосуванні на Зборах та в письмовому опитуванні взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 172 особи, яким належать 99 квартир та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку загальною площею 5857,97 кв.м.
У протоколі від 14.05.2023 зазначено порядок денний зборів:
1. Обрання голови та секретаря загальних зборів ОСББ.
2. Звіт правління.
3. Звіт ревізійної комісії.
4. Затвердження кошторису Об`єднання.
5. Затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 р. по 01.04.2020 р., та з 01.04.2020 р. по 01.06.2023 р.
Затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 р. у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019 за позовом ОСОБА_3 , справа №336/5470/20. Встановити з « 01» червня 2023 року розмір витрат на управління багатоквартирним будинком Об`єднання в сумі 6,50 гривень на місяць з одного квадратного метра квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику, в тому числі: розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території Об`єднання: 6,50 гривень на місяць з одного квадратного метра квартири, що належить співвласнику житлового приміщення; 4,70 грн за 1 м.кв. розмір щомісячного внеску для нежитлових приміщень.
Протокол від 14.05.2023 року підписали голова зборів ОСОБА_4 та секретар зборів ОСОБА_5 .
Щодо питання порядку денного №4 голосували: «Затвердити кошторис Об`єднання на 2023 рік у запропонованій правлінням редакції (додається)».
«За» - 28 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 1225,20 кв.м, що складає 12,38% (28/226) голосів усіх співвласників; «проти» - жодного.
Підсумки письмового опитування: «за» - 137 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 4537,65 кв.м, що складає 60,61% (137/226) голосів усіх співвласників; «проти» - 5 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 82,08 кв.м, що складає 2,21% (5/226) голосів усіх співвласників; «утримався» - 2 співвласника, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 26,08 кв.м, що складає 0,88% (2/226) голосів усіх співвласників.
Усього за протоколами: «за» - 165 осіб (73,44%); «проти» - 5 осіб (2,21%); «утримався» - 2 особи (0,88%).
Рішення прийнято.
Щодо питання порядку денного №5 голосували: «Вирішили затвердити розмір щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 р. по 01.04.2020 р., та з 01.04.2020 р. по 01.06.2023 р.
Затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 р. у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019 р. за позовом ОСОБА_3 , справа №336/5470/20.
Встановити з « 01» червня 2023 року розмір витрат на управління багатоквартирним будинком Об`єднання в сумі 6,50 гривень за 1 м.кв. розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території Об`єднання, що належить співвласнику житлового приміщення; 4,70 грн за 1 м.кв. розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території Об`єднання, що належить співвласнику нежитлового приміщення.
Визначити, що сплата внесків здійснюється не пізніше 25-го числа поточного (розрахункового) місяця, якщо інші періодичність і термін сплати не будуть визначені Загальними зборами ОСББ. Датою сплати внесків вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Об`єднання».
«За» - 27 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 1020 кв.м, що складає 11,94% (27/226) голосів усіх співвласників; «утримався» - 1 співвласник, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 13,04 кв.м, що складає 0,44% (1/226) голосів усіх співвласників; «проти» - жодного.
Підсумки письмового опитування: «за» - 136 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 4537,65 кв.м, що складає 60,17% (136/226) голосів усіх співвласників; «проти» - 5 співвласників, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 82,08 кв.м, що складає 2,21% (5/226) голосів усіх співвласників; «утримався» - 3 співвласника, загальна площа квартир та/або нежитлових приміщень яких становить 39,12 кв.м, що складає 1,32% (3/226) голосів усіх співвласників; «проти» - жодного.
Усього за протоколами: «за» - 163 осіб (72,11%); «проти» - 5 осіб (2,21%); «утримався» - 4 особи (1,76%) співвласників.
Рішення прийнято.
У протоколі від 14.05.2023 зазначено, що додатком №1 до протоколу є реєстраційний лист учасників загальних зборів на 2 арк.; Додаток №2 – голосування на зборах щодо питання порядку денного на 28 арк.; додаток №3 - письмове опитування з питань порядку денного зборів від 14.05.2023 на 144 арк.
В листках поіменного голосування на загальних зборах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», які відбулись 14.05.2023 на кожному аркуші зазначений порядок денний загальних зборів, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, адреса квартири або нежитлового приміщення, результат голосування з питань порядку денного, підпис співвласника, який голосував на загальних зборах. 
Зі змісту листків поіменного голосування співвласників, з присутніх співвласників на загальних зборах проголосували з питання №4 порядку денного «за» - 28 співвласників, «проти» - 2 співвласники, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ; з питання №5 порядку денного «за» - проголосувало 27 співвласників, «проти» - 2 співвласники, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , «утримався» - 1 співвласник.
Листки письмового опитування співвласників, які не голосували на загальних зборах ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС», які відбулись 14.05.2023, містять порядок денний загальних зборів, прізвище, ім`я, по батькові співвласників, адреса квартири або нежитлового приміщення, результат голосування по питанням порядку денного, підписи співвласників, які голосували під час письмового опитування.
Як установлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, зі змісту листків письмового опитування співвласників, з питання №4 порядку денного «за» - проголосувало 137 співвласників, «проти» - 3 співвласники, «утримався» - 2 співвласники; з питання №5 порядку денного «за» - проголосувало 136 співвласників, «проти» - 3 співвласники; «утримався» - 3 співвласник.
Відтак, за листами поіменного голосування та листками письмового опитування з питання №4 порядку денного проголосували: «за» - 165 осіб (73,44%); «проти» - 5 осіб (2,21%); «утримався» - 2 особи (0,88%) співвласників; з питання №5 порядку денного проголосували: «за» - 163 осіб (72,11%); «проти» - 5 осіб (2,21 %); «утримався» - 4 особи (1,76%).
Як вже зазначено, затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 р. у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 мало місце у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019 за позовом ОСОБА_3 , справа №336/5470/20.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.12.2022 у справі №336/5470/20 за позовом ОСОБА_3 до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер Плюс», про визнання рішень недійсними, позов задовольнено повністю. Визнано незаконними та скасовано рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «Лідер Плюс» в частині зміни та затвердження розмірів внесків співвласників на управління будинком, оформлені пунктом 4 протоколу № 6 від 16.12.2017 та пунктом 5 протоколу № 10 від 15.12.2019.
Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 3 ст. 75 ГПК України).
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.
Оскільки рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2022 року у справі №336/5470/20 набрало законної сили 10.01.2023, таке судове рішення має преюдиціальне значення, а встановлені в ньому факти стосовно сокаржуваних у даній справі рішень, прийнятих загальними зборами ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС», повторного доведення не потребують.
Так, господарським судом у справі №336/5470/20 установлено, що 16.12.2017 проведено збори співвласників багатоквартирного будинку «Лідер Плюс», про що складено протокол № 6.
Одним з питань порядку денного вирішувалося затвердження суми щомісячних внесків на управління будинку та кошторису на 2018. За результатами голосування з 4 питання порядку денного було вирішено: затвердити розмір внеску на управління будинком з 01.01.2018 у розмірі п`ять гривень за 1 кв. м. для співвласників житлових приміщень, для нежитлових приміщень у розмірі дві гривні п`ятдесят копійок за 1 кв. м. та кошторис на 2018 рік. Голосували: «за» - 165 осіб (73,008%) співвласників; «проти» - 6 осіб (2,654%) співвласників; «утримались» - 0 осіб.
15.12.2019 проведено загальні збори об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер Плюс», про що складено протокол № 10.
Одним з питань порядку денного було заслуховування голови правління про необхідні роботи у 2020 році. Затвердження проекту кошторису на 2020 рік та розміру внеску на управління будинком на 2020 рік.
За результатами обговорення п`ятого питання прийнято рішення про встановлення розміру внеску на управління будинком з 01.01.2020 - 6,00 грн кв. м. для житлових приміщень та 4,70 грн кв. м. для нежитлових приміщень. Голосували: «за» - 21 особа (9,292%) співвласників; «проти та утримались» - 0 (0,00%) співвласників; письмове опитування: «за» - 146 осіб (64,602%) співвласників; «проти та утримались» - 15 осіб (6,637%) співвласників. Разом: «за» - 167 осіб (73,894%); «проти та утримались» - 15 осіб (6,637%). Рішення прийнято.
Також було вирішено встановити розмір внеску на управління будинком з 01.04.2020 для житлових приміщень - 6,50 грн кв.м., для нежитлових приміщень - 4,70 грн кв.м. Голосували: «за» - 131 особа (57,965%) співвласників; «проти та утримались» - 0 осіб (0,00 %) співвласників; письмове опитування: «за» - 131 особа (57,965%) співвласників; «проти та утримались» - 30 осіб (13,274%) співвласників. Разом: «за» - 152 особи (67,257%); проти та утримались - 30 осіб (13,274%) співвласників. Рішення прийнято.
Суд під час розгляду справи №336/5470/20 дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання процедури скликання зборів, які проводилися 16.12.2017 та 15.12.2019 та належного повідомлення позивача про дату, час, місце проведення загальних зборів та щодо проекту порядку денного загальних зборів, що стало підставою для задоволення позову.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Наведені у рішенні суду першої інстанції мотиви свідчать про те, що місцевий господарський суд всебічно дослідив фактичні обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, належним чином застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір виник у зв`язку з оскарженням співвласником рішень загальних зборів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» (далі - ОСББ), оформлених протоколом №11 від 14.05.2023, в частині питань порядку денного №4 та №5. При вирішенні спору суд правильно застосував положення статей 15, 16, 385 Цивільного кодексу України, статей 4, 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а також положення Статуту ОСББ, які визначають порядок скликання та проведення загальних зборів, компетенцію зборів і порядок прийняття ними рішень.
Місцевий господарський суд обґрунтовано встановив, що відповідно до Статуту ОСББ кожен співвласник має один голос, а рішення з питання №4 порядку денного вважається прийнятим за умови підтримки більшістю співвласників, тоді як рішення з питання №5 – не менш як двома третинами загальної кількості співвласників.
Перевіряючи доводи позивача про відсутність необхідної кількості голосів для прийняття спірних рішень, суд першої інстанції правильно визначив предмет доказування та розподіл тягаря доказування відповідно до статей 74– 79 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що надані інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не є належними та достатніми доказами для встановлення фактичної кількості співвласників будинку станом на 14.05.2023.
Місцевий господарський суд обґрунтовано врахував, що значна частина прав власності на квартири та нежитлові приміщення виникла до 2013 року, коли реєстрація прав здійснювалася органами БТІ, а тому відомості Державного реєстру речових прав не можуть вважатися вичерпними. Відтак висновок суду про недоведеність позивачем існування у будинку 280 співвласників та про більшу вірогідність даних, зазначених у протоколі зборів щодо 226 співвласників, є обґрунтованим та відповідає стандарту доказування «вірогідності доказів».
Також правомірним колегя суддів вважає висновок суду про неприйняття додаткових доказів, поданих позивачем після закриття підготовчого провадження. Суд першої інстанції правильно застосував положення статей 80, 207 ГПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин неподання таких доказів у встановлений процесуальний строк.
Колегія суддів погоджується і з висновком місцевого господарського суду про те, що рішення загальних зборів з питання №4 порядку денного прийняте належною більшістю голосів та саме по собі не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.
Суд правильно зазначив, що затвердження кошторису ОСББ є внутрішнім фінансово-плановим рішенням об`єднання, а позивач не довів, у чому саме полягає порушення його суб`єктивних прав унаслідок прийняття такого рішення. Встановлення лише формальних процедурних недоліків без доведення факту порушення прав співвласника не може бути самостійною підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним.
У свою чергу, посилання відповідача - ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» на те, що рішення загальних зборів від 14.05.2023 в частині затвердження внесків за період з 01.01.2018 по 01.06.2023 прийняте виключно з метою усунення наслідків скасування попередніх рішень загальних зборів у справі №336/5470/20, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Як вірно зазначив місцевий господарський суд, визнання судом недійсними попередніх рішень загальних зборів означає відсутність у таких рішень правових наслідків з моменту їх прийняття. Водночас це не надає ОСББ права повторно встановлювати для співвласників обов`язкові платежі за минулі періоди ретроспективно, після фактичного спливу відповідного часу.
Аргументи відповідача про необхідність забезпечення належного фінансування діяльності ОСББ та покриття фактично понесених витрат не спростовують висновку суду першої інстанції про порушення принципу правової визначеності. Співвласник повинен мати можливість завчасно знати про розмір своїх фінансових зобов`язань, а рішення про встановлення внесків має діяти на майбутнє, а не поширюватися на вже минулі періоди.
Твердження ОСББ про те, що затвердження внесків за минулі періоди не порушує прав позивача, колегія суддів також відхиляє. Саме оспорюване рішення створювало для співвласників, у тому числі для позивача, обов`язок зі сплати внесків за попередні роки у визначеному зборами розмірі, тобто безпосередньо впливало на його майнові права та обов`язки.
Необгрунтованими також є доводи відповідача про те, що суд першої інстанції неправильно застосував принцип правової визначеності.
Навпаки, місцевий господарський суд врахував, що складовою верховенства права є передбачуваність правових наслідків для учасників правовідносин. Встановлення у 2023 році обов`язкових платежів за 2018– 2023 роки не відповідає вимогам юридичної визначеності та справедливого балансу інтересів співвласників.
Колегія суддів також відхиляє посилання ОСББ на те, що оскаржувані рішення були підтримані більшістю співвласників. Сам по собі факт наявності необхідної кількості голосів не виключає можливості визнання рішення недійсним у разі його невідповідності закону та порушення прав співвласника. Наявність більшості голосів не надає загальним зборам повноважень приймати рішення, які суперечать принципам правової визначеності та створюють фінансові обов`язки заднім числом.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично втрутився у господарську діяльність ОСББ, є помилковими. Суд не втручався у дискреційні повноваження органів управління ОСББ щодо визначення розміру внесків на майбутній період, а лише надав оцінку правомірності ретроспективного поширення таких рішень на минулі періоди, що прямо стосується дотримання прав співвласників та відповідності рішень вимогам закону.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині оскарження рішення щодо встановлення внесків з 01.06.2023, оскільки таке рішення стосувалося майбутнього періоду, було прийняте уповноваженим органом ОСББ у межах його компетенції, відповідало положенням Статуту та не порушувало прав позивача.
Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів через неналежне повідомлення позивача про проведення зборів.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач був особисто присутній на загальних зборах 14.05.2023, брав участь у голосуванні з усіх питань порядку денного та висловив свою позицію шляхом голосування «проти».
За таких обставин відсутність належних доказів направлення письмового повідомлення про проведення зборів сама по собі не свідчить про порушення права позивача на участь в управлінні ОСББ та не може бути безумовною підставою для визнання рішень зборів недійсними.
Обґрунтованими є й висновки суду щодо відсутності значення для вирішення спору доводів про невстановлення площ приміщень співвласників, оскільки Статут ОСББ передбачає принцип «один співвласник – один голос», а тому площа належних приміщень не впливала на результати голосування.
Колегія суддів враховує і правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких суди повинні утримуватися від надмірного втручання у діяльність ОСББ та оцінювати не лише формальне дотримання процедури, а й реальне порушення прав співвласника, а також баланс інтересів усіх співвласників об`єднання.
У даній справі місцевий господарський суд правильно встановив, що рішення з питань №4 та №5 у частині встановлення внесків з 01.06.2023 були підтримані більшістю співвласників та не містять ознак дискримінації чи непропорційного втручання у права позивача.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності визнання недійсними усіх рішень зборів через окремі процедурні недоліки також підлягають відхиленню, оскільки самі по собі формальні порушення порядку скликання чи оформлення зборів без встановлення факту порушення прав позивача не є безумовною підставою для скасування рішень загальних зборів ОСББ.
Колегія суддів відхиляє посилання позивача на неналежне повідомлення про збори, оскільки матеріалами справи підтверджується його участь у зборах та реалізація ним права голосу.
За таких обставин колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, є обґрунтованим, а підстави для його скасування чи зміни відсутні.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Запорізької області про стягнення витрат на правничу допомогу від 30.01.2026 у справі № 908/2750/25.
Суд першої інстанції, вирішуючи заяву ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №908/2750/25, дійшов висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з чим погоджується колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, виходячи з такого.
Так, рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 позов задоволено частково: визнано недійсним рішення загальних зборів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС», оформлене протоколом №11 від 14.05.2023, лише в частині питання №5 порядку денного щодо затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком, тоді як у решті позовних вимог відмовлено.
Під час розгляду справи відповідачем у відзиві на позов було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн, а також повідомлено про намір подати докази понесення таких витрат після ухвалення рішення у справі.
20.01.2026 до місцевого господарського суду надійшла заява ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» про відшкодування судових витрат, сформована в системі «Електронний суд» 19.01.2026, тобто в межах процесуального строку, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України.
Відхиляючи доводи позивача щодо пропуску відповідачем строку на подання відповідної заяви, суд першої інстанції правильно виходив із положень частин 1, 6, 7 статті 116 ГПК України, відповідно до яких строк не вважається пропущеним, якщо процесуальний документ до його закінчення подано засобами електронного зв`язку. При цьому вимоги щодо формування документа в системі «Електронний суд» до закінчення робочого часу суду процесуальним законом не передбачені.
Також судом обґрунтовано відхилено заперечення позивача про ненадсилання йому заяви про відшкодування судових витрат та доданих до неї документів, оскільки відповідачем надано належні докази направлення позивачу відповідного клопотання та додатків до нього. Крім того, суд урахував, що позивач неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи, у тому числі із заявою про відшкодування судових витрат та документами на її підтвердження, а тому був належним чином обізнаний із їх змістом та мав реальну можливість висловити свої заперечення щодо обґрунтованості й співмірності заявлених до стягнення витрат.
Досліджуючи надані відповідачем докази, суд першої інстанції встановив, що правничу допомогу ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» у справі №908/2750/25 надавала адвокат Кошліченко Ніна Валеріївна на підставі договору про надання правничої допомоги №250922-01 від 22.09.2025 та ордера серії АР №1235328 від 08.10.2025.
Умовами договору та додаткової угоди №1 від 09.10.2025 сторони погодили конкретний перелік правничої допомоги та розмір гонорару адвоката, зокрема: 5 000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву, 2 000,00 грн за участь у кожному судовому засіданні, а також 1 000,00 грн у разі прибуття адвоката до суду, якщо засідання не відбулося з незалежних від нього причин.
На підтвердження факту надання послуг відповідачем подано акти приймання-передачі виконаних робіт та детальний розрахунок адвокатського гонорару, згідно з якими адвокатом було здійснено представництво інтересів відповідача у судових засіданнях та підготовлено відзив на позовну заяву. Загальний розмір заявлених витрат становив 21 000,00 грн.
Оцінюючи подані докази відповідно до вимог статей 74, 76-79, 86, 126 та 129 ГПК України, суд першої інстанції правильно виходив із того, що для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягають встановленню їх реальність, необхідність, розумність та співмірність зі складністю справи й обсягом наданих адвокатом послуг.
Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц, від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, суд обґрунтовано зазначив, що при визначенні суми компенсації суд не є пов`язаним виключно домовленістю між адвокатом та клієнтом, а має оцінити необхідність і розумність заявлених витрат.
За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов обґрунтованого висновку про підтвердження фактичного надання відповідачу професійної правничої допомоги та її зв`язок із розглядом даної справи. Водночас суд обґрунтовано зменшив розмір витрат на участь адвоката у судовому засіданні 24.12.2025 з 2 000,00 грн до 1 000,00 грн, оскільки зазначене засідання було відкладено через неявку позивача, а саме такий розмір винагороди передбачений умовами додаткової угоди у випадку, якщо судове засідання не відбулося з незалежних від адвоката причин.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено витрати відповідача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20 000,00 грн.
Посилання позивача на недобросовісну поведінку представника відповідача та затягування розгляду справи правомірно відхилені судом, оскільки матеріалами справи такі обставини не підтверджуються, а заявлені до компенсації витрати стосуються виключно складання відзиву на позов та участі адвоката у судових засіданнях.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції правильно застосував положення частини 4 статті 129 ГПК України, відповідно до яких у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки у даній справі позовні вимоги були задоволені частково – лише щодо одного з двох оскаржених рішень загальних зборів співвласників, оформлених протоколом №11 від 14.05.2023, – суд дійшов правильного висновку про необхідність покладення витрат на професійну правничу допомогу на сторони порівну.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із позивача на користь відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а в іншій частині заяви про відшкодування судових витрат відмовив.
Розглядаючи заяву Пенькіна О.І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №908/2750/25, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для її часткового задоволення, з чим погоджується колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду, виходячи з такого.
Як установлено судом, у позовній заяві позивач зазначив про намір надати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та відповідні докази у строк, визначений процесуальним законом. До закінчення судових дебатів позивачем було заявлено про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Із заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 звернувся 22.01.2026, при цьому відповідна заява була направлена засобами поштового зв`язку 19.01.2026, тобто в межах процесуального строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання позивачем процесуального порядку та строків подання доказів на підтвердження понесених судових витрат.
Судом першої інстанції установлено та апеляційним судом перевірено, що під час розгляду справи №908/2750/25 позивач особисто брав участь у судових засіданнях, а також його інтереси представляла ОСОБА_2 на підставі довіреності від 03.07.2024, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу.
У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані з участю представника у семи судових засіданнях, у розмірі 10 500,00 грн, а також витрати на складання позовної заяви, відповіді на відзив, заперечень та додаткових пояснень у загальній сумі 8000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо відшкодування зазначених витрат, суд першої інстанції правильно виходив із положень статті 123 ГПК України, відповідно до якої до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому суд обґрунтовано врахував приписи статті 131-2 Конституції України, згідно з якими професійну правничу допомогу в Україні надає адвокатура, а також правовий висновок Конституційного Суду України, викладений у висновку від 31.10.2019 №4-в/2019, відповідно до якого поняття «професійна правнича допомога» не є тотожним поняттю «представництво особи в суді».
Судом установлено, що Булка Л.Л. не є адвокатом, а позивачем не надано доказів на підтвердження надання нею саме професійної правничої допомоги. Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що витрати на участь зазначеного представника у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не підлягають компенсації в порядку статей 123, 126, 129 ГПК України.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
З огляду на викладене суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення 10 500,00 грн витрат, пов`язаних з участю представника позивача у судових засіданнях, та 8 000,00 грн витрат на підготовку процесуальних документів.
Також судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні вимог про стягнення транспортних витрат у сумі 3 000,00 грн та витрат на друк документів у розмірі 340,00 грн.
Оцінюючи заявлені витрати на друк документів, суд правильно зазначив, що надані позивачем рахунки на придбання паперу самі по собі не підтверджують фактичного понесення витрат, оскільки докази їх оплати матеріали справи не містять.
Щодо транспортних витрат суд першої інстанції виходив із того, що Господарський процесуальний кодекс України, на відміну від цивільного процесуального законодавства, прямо не передбачає компенсації витрат сторін та їх представників, пов`язаних із переїздом до іншого населеного пункту. Водночас суд обґрунтовано зазначив, що такі витрати можуть бути віднесені до інших витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, за умови їх належного документального підтвердження та доведення необхідності їх понесення.
Разом із тим позивачем не надано належних доказів того, що він проживає за межами міста Запоріжжя, а тому здійснений ним розрахунок транспортних витрат, виходячи з пробігу у 420 км, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоведеним та необґрунтованим.
Водночас судом першої інстанції було установлено та перевірено апеляційним судом, що позивачем фактично понесені та документально підтверджені витрати, пов`язані з витребуванням доказів та поштовими відправленнями.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформаційні відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інші документи, які були досліджені судом під час розгляду справи.
Поданими до суду доказами підтверджено понесення витрат на отримання зазначених доказів у сумі 483,20 грн, а також витрат на поштові відправлення у загальному розмірі 418,00 грн.
Оцінивши подані докази відповідно до вимог статей 74, 76– 79, 86 ГПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені витрати є пов`язаними з розглядом справи, документально підтвердженими та такими, що підлягають розподілу між сторонами.
При цьому висновки суду щодо можливості відшкодування поштових витрат узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 20.09.2022 у справі №756/11978/16-ц.
Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог у даній справі, суд першої інстанції правомірно застосував положення частини 4 статті 129 ГПК України та дійшов висновку про необхідність покладення відповідних витрат на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
З огляду на це суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 450,60 грн витрат, пов`язаних із витребуванням доказів та поштовими відправленнями, а в іншій частині заявлених вимог про відшкодування судових витрат відмовив.
Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду погоджується з наведеними висновками місцевого господарського суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наявним у матеріалах доказам та правильному застосуванню норм процесуального права.
Слід зазначити, що додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Із аналізу змісту ст. 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати (п. 24 постанови Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 911/132/14).
Звідси додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі № 240/6150/18, у постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 923/631/15, від 23.01.2020 у справі №927/229/19, від 23.12.2021 у справі № 925/81/21, від 21.09.2022 у справі № 925/632/19.
Зважаючи на відсутність підстав для скасування первісного судового акта, враховуючи викладені вище обставини та недоведеність скаржниками підстав для скасування додаткового рішення, воно також підлягає залишенню в силі.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, та приписами законодавства, які їх регулюють, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і встановив обставини, що мають суттєве значення для справи, надав їм належну правову оцінку.
Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору та вирішення процесуального питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, не встановлено.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів виснує, що доводи скаржників, наведені ними в апеляційних скаргах, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків Господарського суду Запорізької області, викладених в оскаржуваних рішеннях, у зв`язку з чим відхиляються, тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення від 14.01.2026 та додаткового рішення від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у даній справі.

7. Розподіл судових витрат

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржників.
Враховуючи заяви апелянтів про ухвалення додаткового рішення за результатами апеляційного перегляду даної справи та подання ними доказів, зокрема, витрат на правову допомогу, у порядку ч.8 ст. 129 ГПК України відповідні витрати не розподіляються під час ухвалення даної постанови.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» та ОСОБА_1 на рішення від 14.01.2026 та додаткове рішення від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 у справі №908/2750/25 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2026 у справі № 908/2750/25 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за апеляційні скарги покласти на скаржників.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повну постанову складено 29.05.2026.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: Ю.В. Фещенко

С.В. Мартинюк