П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3806/25-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
06 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_2 " прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_2 " прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військової частини НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, 

I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Окремого контрольно - пропускного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_2 " прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2024 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 07.05.2025;
- зобов`язати Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2024 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 07.05.2025;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2022 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 23.05.2025;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2022 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 23.05.2025;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 27.06.2025;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 27.06.2025.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2024 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 07.05.2025.
Зобов`язано Окремий контрольно-пропускний пункт « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з лютого 2024 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 07.05.2025.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2022 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 23.05.2025.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з серпня 2022 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 23.05.2025.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 27.06.2025.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 27.06.2025.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право на компенсацію виникає незалежно від порядку нарахування доходу (добровільно чи за рішенням суду), а оскільки фактична виплата індексації відбулася через значний час після виникнення права на ці доходи, позивачка має право на відновлення їх реальної вартості відповідно до Закону № 2050-III.

II. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 та Військова частина НОМЕР_2 подали апеляційні скарги.
Військова частина НОМЕР_1 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду, стверджуючи, що позивачка є звільненою особою, а тому право на компенсацію за Законом № 2050-III на неї не поширюється, оскільки такий вид виплат передбачений лише для діючих працівників. Скаржник наполягає, що для звільнених осіб встановлено спеціальний захід відповідальності — середній заробіток за час затримки розрахунку (ст. 117 КЗпП), а одночасне застосування двох видів відповідальності є надмірним. Також апелянт зазначає, що до лютого 2021 року індексація взагалі не входила до переліку доходів, за затримку яких виплачується компенсація, а закон не має зворотної дії в часі.
Військова частина НОМЕР_2 в апеляційній скарзі вказує на те, що індексація за рішенням суду була виплачена протягом 22 днів з моменту набрання рішенням законної сили, що виключає затримку на один календарний місяць. На думку апелянта, оскільки обов`язок виплати виник лише після судового рішення, а воно було виконане оперативно, підстави для компенсації відсутні. Відповідач 1 також посилається на практику Верховного Суду, згідно з якою право на компенсацію у випадку нарахування доходу за рішенням суду виникає лише у разі несвоєчасного виконання самого рішення суду. 
Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

III. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходила військову службу та була виключена зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 з 20.08.2024.
У лютому 2025 року Чернівецький окружний адміністративний суд у справі № 600/5100/24-а визнав протиправною бездіяльність відповідачів та зобов`язав їх виплатити позивачці заборгованість з індексації грошового забезпечення за періоди її служби в різних частинах з 2016 по 2024 роки.
На виконання цього рішення кошти були виплачені: Військовою частиною НОМЕР_2 — 07.05.2025; Військовою частиною НОМЕР_3 — 23.05.2025; Військовою частиною НОМЕР_1 — 27.06.2025.
Під час здійснення вказаних виплат відповідачі не нарахували компенсацію за втрату купівельної спроможності цих коштів за період з моменту виникнення права на них до моменту фактичної виплати.
Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

IV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
Нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати по день фактичної виплати врегульовано Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” (далі - Закон № 2050-III).
Основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону № 2050-III, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією добровільно, чи на виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону №2050-ІІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159), пункти 1, 2 якого відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.
Використане у ст.3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин, у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ, дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Щодо доводу Військової частини НОМЕР_1 про те, що звільнена особа не має права на компенсацію за Законом № 2050-III, суд апеляційної інстанції вважає його помилковим. Право на компенсацію втрати частини доходів пов`язане з фактом затримки виплати нарахованого доходу, який не має разового характеру, і не обмежене колом осіб, які перебувають у трудових відносинах на момент виплати. Верховний Суд у постановах від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17 та від 29 квітня 2021 року у справі № 240/6583/20 підтвердив, що звільнення працівника не позбавляє його права на таку компенсацію. Твердження про взаємовиключність середнього заробітку та компенсації є безпідставним, оскільки ці виплати мають різну правову природу: середній заробіток є санкцією за затримку розрахунку, а компенсація — механізмом відновлення реальної вартості грошей.
Аргумент Військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності підстав для компенсації за період до лютого 2021 року також відхиляється. Попри те, що Закон № 1214-IX конкретизував індексацію як об`єкт компенсації лише у 2021 році, індексація за своєю суттю є частиною грошового забезпечення військовослужбовця, яке завжди належало до доходів у розумінні статті 2 Закону № 2050-III. Чинне законодавство та усталена судова практика вказують на обов`язковість компенсації за весь час затримки будь-яких складових грошового забезпечення, що не мають разового характеру.
Надаючи оцінку доводам Військової частини НОМЕР_2 про відсутність затримки у виплаті, оскільки кошти перераховано протягом 22 днів після набрання судовим рішенням законної сили, суд зазначає таке.
Визначальною умовою для виплати компенсації є факт порушення строків виплати доходів, незалежно від того, чи нараховані вони добровільно, чи на виконання рішення суду. Обов`язок виплачувати індексацію щомісячно випливав із закону безпосередньо у 2016-2024 роках, а отже, виплата цих сум лише у 2025 році за своєю суттю є затримкою на кілька років, що значно перевищує встановлений статтею 2 Закону № 2050-III строк в один календарний місяць. Посилання апелянта на «новітню» практику Верховного Суду щодо виникнення права на компенсацію лише у разі несвоєчасного виконання судового рішення не спростовує висновків окружного суду, оскільки в даному випадку стягувався дохід за минулі періоди, який мав бути виплачений вчасно під час проходження служби.
Колегія суддів вважає, що у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівникові грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянинові сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.
Також апеляційний суд під час розгляду справи враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у своїх постановах від 19.05.2022 року по справі №200/3859/21, від 24.01.2023 року по справі № 200/10176/19-а, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Отже, виплата компенсації не обумовлюється зверненням із відповідною заявою, натомість обов`язок з її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів, а оскільки такий обов`язок відповідачем при виплаті позивачеві належних сум не дотримано, право позивача на виплату компенсації порушено.
Суд першої інстанції правильно встановив, що компенсація за Законом № 2050-III має гарантійний характер та спрямована на забезпечення купівельної спроможності особи в умовах інфляції. Відмова чи бездіяльність відповідачів щодо нарахування цієї компенсації автоматично при виплаті основної заборгованості є протиправною. Колегія суддів погоджується з висновком про необхідність задоволення позову, оскільки встановлені умови для компенсації (нарахування доходу, порушення строків виплати понад місяць, зростання цін) були наявні у правовідносинах з кожним із відповідачів.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим — рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права. 
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, передбачені статтею 317 КАС України, відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) та апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 " прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.