Справа № 761/34966/23
Провадження № 2/761/1539/2025
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Аббасової Н.В., 
за участі:
секретаря судового засідання Сухини А.С.,
учасників:
представника позивача ОСОБА_3
представника відповідача Пилипишина С.С.
представника відповідача Бондара О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» про поновлення на роботі,
у с т а н о в и в:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка) звернулась до суду з позовом до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» (далі по тексту - відповідач) про поновлення на роботі, у якому просила суд:
-визнати незаконним та скасувати наказ Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» від 24 серпня 2023 року № 461-К «Про припинення трудового договору»;
-поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» з 25 серпня 2023 року;
-допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» з 25 серпня 2023 року;
-стягнути з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2023 року по день ухвалення судом рішення у справі включно;
-допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць;
-вирішити питання про розподіл судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07.08.2015 позивачка працювала в Казенному підприємстві «Укрспецзв`язок» на посаді головного бухгалтера. 
Наказом відповідача від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору» позивачку звільнено з роботи 24.08.2023 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на неї посадових обов`язків. 
В обґрунтування систематичності порушення позивачкою трудової дисципліни відповідач в наказі від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору» посилається на застосування до позивачки дисциплінарних стягнень наказами відповідача від 25.04.2023 № 74-К «Про оголошення догани» та від 08.08.2023 № 447 К «Про оголошення догани». 
Позивачка із застосованим дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення з роботи незгодна, вважає його незаконним.
Зазначає, що оскаржуваний наказ відповідача від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору» не містить вказівки на дату вчинення зазначених в ньому порушень трудової дисципліни та вказівки на те чи були такі порушення вчинені після застосування до позивачки дисциплінарних стягнень наказами відповідача від 25.04.2023 № 74-К «Про оголошення догани» та від 08.08.2023 № 447 К «Про оголошення догани». 
Відсутність в оскаржуваному наказі зазначення часу вчинення порушень трудової дисципліни свідчить також про недодержання відповідачем вимог статті 148 КЗпП України щодо строків застосування дисциплінарного стягнення.
Позивачка заперечує вчинення нею порушень трудової дисципліни, зазначених відповідачем в наказі від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору». Стверджує, що накази відповідача від 25.04.2023 № 74-К «Про оголошення догани» та від 08.08.2023 № 447-К «Про оголошення догани» видані без додержання вимог статей 147-149 КЗпП України.
На підставі зазначеного позивачка просить суд про задоволення позову.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Макаренко І.О.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025, здійсненого на підставі Розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2025 №01-08-961, матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
01.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві зазначив, що підставою для видачі оскаржуваного Наказу № 461-К є доповідна записка №413/16/13-23, складена за результатами проведеного Департаментом внутрішнього аудиту та контролю за службовою діяльністю Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України внутрішнього аудиту з оцінки діяльності відповідача за період з 01.07.2020 по завершальний період 2023 року, відповідно до додатка до листа ДАК Адміністрації Держспецзв`язку від 13.07.2023 № 17/02-1800ДСК/ВС, а саме Доповідної записки директора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю за службовою діяльністю Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.06.2023 №17/01 1585ДСК/ВС, що підтверджує факти порушення трудових обов`язків позивачкою. Про вчинені позивачкою порушення відповідач дізнався з Доповідної записки від 22.06.2023 №17/01-1585ДСК/ВС доданої до листа ДАК Адміністрації Держспецзв`язку від 13.07.2023 № 17/02-1800ДСК/ВС, який відповідач отримав 17.07.2023. З аналізу порушень, виявлених за результатами проведеного ДАК Адміністрації Держспецзв`язку внутрішнього аудиту з оцінки діяльності відповідача вбачається, що порушення носили триваючий характер. В період часу з 19.07.2023 до 24.07.2023 позивачка перебувала на лікарняному, тому останнім днем притягнення її до дисциплінарної відповідальності був 24.08.2023. Наказ № 461-К, на підставі якого позивачку було звільнено, видано після притягнення її до дисциплінарної відповідальності згідно з Наказу № 74-К, і в цьому Наказі чітко вказані, які саме порушення допустила позивачка, з посиланням на Положення про бухгалтерію затвердженого наказом КП «Укрспецзв`язок» від 06.03.2023 № 30. 
Разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача було подано клопотання про зупинення провадження у справі. 
04.05.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив.
08.05.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
05.08.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів.
05.08.2025 від представника позивачки надійшла заява про заперечення щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі. 
Ухвалою суду від 06.08.2025 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі залишено без задоволення. 
Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.
Представники відповідача заперечили проти позову пославшись на правомірність оспорюваного наказу. Вважають, що строки застосування дисциплінарного стягнення відносно позивачки на момент видачі оспорюваного наказу не сплинули.
Заслухавши пояснення представника позивачки та представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 в період з 07.08.2015 по 24.08.2023 працювала в Казенному підприємстві «Укрспецзв`язок» на посаді головного бухгалтера. 
Наказом відповідача від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору» (далі - Наказ від 24.08.2023 № 461-К/оспорюваний Наказ) позивачку звільнено з роботи 24.08.2023 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на неї посадових обов`язків. 
Згідно з Наказом від 24.08.2023 № 461-К невиконання позивачкою посадових обов`язків, за яке до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи, полягало в порушенні:
1) пунктів 3.7. 3.15. підпункту 6.6.1. пункту 6,6., пункту 6.7. Положення про бухгалтерію, затвердженого наказом КП «Укрспецзв`язок» від 06.03.2023 № 30 «Про затвердження та введення в дію положень про структурні підрозділи та посадових, робочих інструкцій працівників» (далі - Положення), в частині не дотримання вимог пункту 2 розділу І Умов, диференційованих показників і розмірів преміювання керівників державних підприємств, у тому числі казенних, та об`єднань державних підприємств, що належать до сфери управління Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, та акціонерних товариств, щодо яких Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснюється управління корпоративними правами держави, затверджених наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.08.2021 № 524, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2021 за № 1351/36973, з урахуванням змін, внесених згідно з наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 29.04.2022 № 162, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2022 за № 578/37914, пункту 3 розділу II Положення про порядок преміювання керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Адміністрації Держспецзв`язку, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 08.04.2021 № 213, під час нарахування та виплати премії директору підприємства, за період з третього кварталу 2021 року по перший квартал 2023 року, з урахуванням коригувань, на суму 2 046 573,69 грн, що призвело до збитків підприємства на суму 79 025,38 грн; 
2) пункту 2.4., підпунктів 6.6.1., 6.6.17. пункту 6.6. Положення в частині не дотримання вимог частини першої статті 3, статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV, а саме не відображено інформацію про дебіторську заборгованість в примітках до річної фінансової звітності; 
3) пункту 3.7. підпункту 6.6.1. пункту 6.6. Положення в частині не дотримання вимог підпункту 1.3. пункту 1 розділу ІІІ Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за № 1365/26142, а саме: відсутність в облікових даних основних засобів відомостей стосовно року їх випуску (будівництва) чи дати придбання (введення в експлуатацію) та виготовлення; 
4) пункту 3.7. підпункту 6.6.1. пункту 6.6. Положення у зв`язку з не дотриманням вимог пункту 4 розділу VII Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів суб`єктів державного сектору, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 11, а саме: переоцінка основних засобів здійснена без визначення ліквідаційної вартості, 
5) пунктів 3.9. 3.15. підпункту 6.6.1. пункту 6.6. Положення, а саме: не організовано роботу зі своєчасного списання дебіторської заборгованості, яка є безнадійною, та термін позовної давності за якою минув; 
6) пунктів 2.3., 2.4., 3.13., підпунктів 6.6.1. 6.6.17, пункту 6.6. Положення, а саме: не проведено коригування в бухгалтерському обліку підприємства за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки щодо визначення відстрочених податкових зобов`язань з податку на прибуток, які виникли внаслідок переоцінки основних засобів, а також не складено та не подано до відповідних державних органів уточнюючу фінансову звітність, що призвело до недостовірної фінансової звітності за звітні періоди; 
7) пунктів 3.14., 3.15. підпункту 6.6.1. пункту 6.6, Положення, а саме систематичне не виконання завдання директора підприємства стосовно звітування, щовівторка та щочетверга, про залишки витрат та надходжень коштів на рахунок підприємства, що підтверджується відповідним листуванням в системі електронного документообігу підприємства FossDoc.
Підставою звільнення є доповідна записка начальника відділу роботи з персоналом ОСОБА_2 від 24.08.2023 №413/16/13-23 щодо порушення трудової дисципліни.
Як вбачається зі змісту оспорюваного Наказу, в обґрунтування систематичності порушення позивачкою трудової дисципліни відповідач в Наказі від 24.08.2023 № 461-К посилається на застосування до позивачки дисциплінарних стягнень Наказами відповідача від 25.04.2023 № 74-К «Про оголошення догани» та від 08.08.2023 № 447 К «Про оголошення догани».
У ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.
Відповідно до змісту оскаржуваного Наказу позивачку було звільнено на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.
Так, згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.
Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 у справі № 489/58/20 виснував, що систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Тобто, для звільнення працівника на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень, та при відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним.
Верховний Суд у постанові від 21.06.2023 у справі № 212/5018/20 роз`яснив, що вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень. 
Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №216/1431/19.
З матеріалів справи вбачається, що позивачці було оголошено дві догани, а саме: Наказ відповідача від 25.04.2023 № 74-К та Наказ відповідача від 08.08.2023 № 447 К.
Вказані заходи дисциплінарного стягнення оскаржувалися позивачкою, однак станом на день звільнення позивачки були чинними.
Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2024 у справі №369/19070/23, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2025, наказ Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» від 08.08.2023 № 447 К «Про оголошення догани» скасовано. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2025 у справі №369/15448/23 скасовано наказ Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» від 25.04.2023 № 74-К «Про оголошення догани». 
Таким чином, попередні стягнення, які за висновком відповідача входять до системи для звільнення позивачки були визнані незаконними в судовому порядку.
З огляду на наведене, Накази відповідача від 25.04.2023 № 74-К та від 08.08.2023 № 447 К про оголошення позивачці доган не можуть враховуватись для визначення системності порушення позивачкою трудових обов`язків.
Що стосується строку застосування дисциплінарного стягнення суд зазначає наступне.
Згідно ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Відповідач стверджує, що про вчинення порушень трудової дисципліни, зазначених в оспорюваному Наказі, відповідач дізнався 17.07.2023 з доповідної записки від 22.06.2023 №17/01-1585ДСК/ВС, доданої до листа ДАК Адміністрації Держспецзв`язку від 13.07.2023 № 17/02-1800ДСК/ВС. 25. 
Так, згідно з частинами першою та третьою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями.
Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Відповідно до наявних в матеріалах справи копій листів непрацездатності вбачається, що:
1) лист непрацездатності від 19.07.2024 № 841931-201588733-1 був відкритий 19.07.2023 та закритий 21.07.2023, тобто позивачка була увільнена від роботи 3 дні; 
2) лист непрацездатності від 22.07.2023 № 841931-205958587-1 був відкритий 22.07.2023 та закритий 24.07.2023, тобто позивачка була увільнена від роботи 2 дні.
Таким чином, за двома листами непрацездатності позивачка була увільнена від роботи на 5 днів.
Отже, з урахуванням п`ятиденного увільнення від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, останнім днем строку для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності було 22.08.2023. 
Таким чином, Наказ відповідача від 24.08.2023 № 461-К «Про припинення трудового договору» видано з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 148 КЗпП України.
У постанові Верховного Суду від 15.11.2023 року у справі № 291/1352/20 наголошено увагу на тому, що з огляду на приписи трудового законодавства у справах, в яких заявлено про незаконність звільнення працівника, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У дані справі відповідач не довів, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.
За змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Оскільки звільнення позивачки проведено з порушенням вимог трудового законодавства, то наявні правові підстави для визнання незаконним та скасування Наказу Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» від 24 серпня 2023 року № 461-К «Про припинення трудового договору», а також поновлення позивачки на посаді головного бухгалтера Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» з 25 серпня 2023 року.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.
Приписами ч.2 ст. 235 КЗпП України зазначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16 (провадження № 11-134ас18) зазначено, що «згідно з частиною другою ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин».
Статтею 27 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Так, відповідно до абз. "з" п. 1 Порядку, цей Порядок застосовується у випадку вимушеного прогулу.
У пункті 2 Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.
Відповідно до довідки відповідача про середньоденний заробіток позивачки на посаді головного бухгалтера за два місяці, що передували звільненню, її середньоденна заробітна плата склала 2176 грн 07 коп.
За таких обставин, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки за період з 25.08.2023 по 26.09.2025 (дата ухвалення рішення) становить суму у розмірі 1 188 134,22 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №9901/407/19 вказано, що «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1. пункту 168.1. ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19».
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1 188 134,22 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
Згідно з частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до частини 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено обставини на які вона посилалась як на підставі позову, вимоги позовної заяви ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Положеннями ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі звільняються від сплати судового збору. За наведених обставин, з урахуванням задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 14 028,54 грн.
Згідно з пунктами 2 і 4 частини 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. 
Керуючись статтями 5-1, 40, 41, 139, 148, 235, 241-1 КЗпП України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» про поновлення на роботі - задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» від 24 серпня 2023 року № 461-К «Про припинення трудового договору».
Поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» з 25 серпня 2023 року.
Стягнути з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1 188 134,22 грн.
Стягнути з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь держави судовий збір в розмірі 14 028,54 грн.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» з 25 серпня 2023 року та стягнення з Казенного підприємства «Укрспецзв`язок» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити учасників:
ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
Казенне підприємство «Укрспецзв`язок»: м. Київ, вул. Василя Макуха, буд. 5-Б, код ЄДРПОУ 39908375.

Суддя: Н.В. Аббасова