УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 279/2270/26	Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.	
Категорія 156	Доповідач Скітневська О.М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року	м. Житомир	

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Скітневської О.М. з секретарем судового засідання Кашенко Л.М., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 665,60 грн судового збору.
Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_1  19.03.2026 о 21-55 год. в м. Коростень по вул.Залізнична, 116, керував транспортним засобом "Ford S-МАХ", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме:різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом Драгер у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі у м. Коростень, вул.Амосова, 8, водій відмовився. Від керування водій відсторонений. Цим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу відповідно до ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», не вірно вказане місце зупинки: не вул.Залізнича, 30, як було насправді, а вул. Залізнична, 116, відповідно до протоколу. Вважає, що ознаки алкогольного сп`яніння є лише припущеннями, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи та має вродженні вади мовлення. 20.03.2026 він мав їхати в довготривалий рейс, то вживання алкоголю не могло бути. Зазначає, що рапорт та направлення не є належними та допустимими доказами по справі, бо мають розбіжності у часі та по батькові. Також в протоколі не зазначено свідка ОСОБА_2 , яка була з ним, у неї не відібрано пояснень, але долучено пояснення свідка, якого не було на місці події. Протокол складався без нього, йому лише дали підписати.
До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що постанову суду ОСОБА_1 отримав лише 16.05.2026.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 19.03.2026 серії ЕПР1 №619271 убачається, що ОСОБА_1  19.03.2026 о 21-55 год. в м. Коростень по вул.З алізнична, 116, керуючи транспортним засобом "Ford S-МАХ" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та почервоніння шкіри обличчя. Від проходження на стан алкогольного сп`яніння на прилад Drager Alkotest 6810 у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі м.Коростень вул.Амосова, 8, водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування водій відсторонений (а.с.3).
Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.3); розписках про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП і про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.4,6); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); поясненнях свідка ОСОБА_3 (а.с.8); рапорті поліцейського СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Виніченко К., відповідно до якого під час чергування разом зі старшим сержантом поліції Семендою О. під час несення служби та патрулювання отримано інформацію від громадянина, що водій транспортного засобу «Ford S-МАХ», д.н.з. НОМЕР_1 , ймовірно, перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а тому вказаний транспортний засіб був зупинений згідно з п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». В ході спілкування з водієм виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, хитка хода, почервоніння обличчя. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній відмовився (а.с.9); наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.10).
Слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього документи підписані ОСОБА_1 без зауважень, але від надання пояснень останній відмовився. 
Даних про те, що ОСОБА_1 наполягав на направленні його для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що у справі відсутні підтвердження правомірності зупинки, не знайшли свого підтвердження, оскільки зупинка автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію». 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.35 цього Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо: є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.
З досліджених доказів, зокрема, відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 щодо надходження повідомлення, що, можливо, особи у транспортному засобі перевозять чи вживають наркотичні засоби. Тобто, працівниками поліції зупинено транспортний засіб на підставі вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки вони отримали відповідну інформацію.
Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у останнього убачаються ознаки не наркотичного, а алкогольного сп`яніння. Окрім того, ОСОБА_1 повідомив «вчора пив пиво». Тобто, у працівників поліції була обгрунтована підозра вважати, що особа знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до п.2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Таким чином, тільки наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння надає право працівнику поліції запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, про що і вноситься запис у протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а тому доводи скарги в частині того, що ОСОБА_1 не мав ознак сп`яніння, не знайшли свого підтвердження.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти освідування як на місці зупинки транспортного засобу за допомого газоаналізатора Драгер, так і в медичному закладі, але ОСОБА_1 відмовився від проходження вказаних оглядів на стан сп`яніння, що підтверджується відеозаписом. При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови. 
Щодо доводів скарги про те, що в протоколі не зазначено свідка ОСОБА_2 , яка була з ним, і у неї не відібрано пояснень, але долучено пояснення свідка, якого не було на місці події, то суд першої інстанції правильно зазначив, що при дослідженні долучених до протоколу доказів не було встановлено, що така особа була присутня під час виявлення працівниками поліції правопорушення, щоб про неї заявляв безпосередньо ОСОБА_1 під час з`ясування поліцейськими обставин події, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Рапорт поліцейського СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Виніченко К., доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.256 КУпАП є доказом та оцінюється у сукупності з іншими матеріалами справи.
Щодо зазначення в направленні на огляд по батькові особи, стосовно якої проводився огляд « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_5 », то це не впливає на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставиною, яка виключає винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. Окрім того, відсутність чи наявність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не спростовує винності ОСОБА_1 , який відмовився від огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, направлення в заклад охорони здоров`я складається поліцейським для закладу охорони здоров`я та було долучено до матеріалів справи з відміткою про відмову водія від проходження огляду.
Згідно зі статтею 256 КУпАП якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. 
Аналогічні вимоги закріплені у розділі ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395. 
Протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.2026 серії ЕПР1 №619271 містить особистий підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу та правами, передбаченими ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП, про отримання тимчасового дозволу та копії протоколу (а.с.3). 
Відповідно до змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, він був складений у присутності останнього. Як вбачається із відеозаписів обставин події, працівники поліції складали протоколи з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ознайомлено із його змістом та доданими до нього документами під особистий підпис 
Крім того, під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодного разу не заперечив, що місце вчинення правопорушення не відповідає місцю вчинення, яке зазначено в протоколі.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з  оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376.
Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, доходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Коростенського міськрайонного суду від 29 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	О. Скітневська