Справа № 766/11/26
н/п 2/766/7184/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
Головуючого судді          Булах Є.М.
Справа №766/11/26; провадження №2/766/7184/26
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за
позовом:  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
до
відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 )
предмет та підстави позову: про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та,-
встановив:
І. Виклад позиції позивача.
02 січня 2026 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, у якому, з урахуванням заяви про усунення недоліків позову, якою подано уточнену редакцію позовної заяви, просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 3 800,00 грн.; здійснити розподіл судових витрат; витребувати докази.
В обґрунтування позову вказує, що 10.06.2025 року позивачем було помилково здійснено переказ власних коштів у розмірі 3 800,00 грн. на картку платника НОМЕР_3 , власником якої є відповідач.
ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з приводу повернення помилково здійсненого переказу, однак відповідач ігнорував звернення та не повернув кошти, які отримав безпідставно.
Таким чином, позивач вважає, що кошти, які були помилково перераховані на рахунок відповідача є такими, що безпідставно набуті відповідачем, у зв`язку з чим повинні були поверненні позивачу.
Однак у добровільному порядку відповідачем грошові кошти не повернуто, відповідач ігнорує усі звернення позивача про повернення помилково перерахованих грошових коштів, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду з позовом.

ІІ. Виклад позиції відповідача.
Учасники справи викладають усі свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо предмета спору письмово та виключно у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України такими заявами є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються ЦПК України або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено ч. ч. 1, 7, 8 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2026 року запропоновано відповідачу в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали подати до Херсонського міського суду Херсонської області відзив на позов та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову, з одночасним надісланням позивачу копії відзиву та доданих документів. Повідомлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом та Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Судом направлено на адреси відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі та Листи - Повідомлення, у яких роз`яснено відповідачу наслідки вчинення/невчинення відповідних процесуальних дій, однак поштові відправлення №06715 367372 9 та №06715 720484 7 повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням.
Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про справу що розглядається, відзив на позов не подав, не повідомив суд про наявність будь-яких об`єктивних обставин, які б зумовили неподання до суду відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, а також не надав суду клопотань про продовження строку на подання відзиву на позов.
Вказане дає підстави суду застосувати наслідки неподання відзиву передбачені ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

ІІІ . Процесуальні дії суду у справі.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2026 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу (представнику позивача) надано 5-денний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків.
16.02.2026 року позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву до Херсонського міського суду Херсонської області про усунення недоліків позову(уточнена редакція позовної заяви). Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду вказана заява передана Головуючому у справі судді Булах Є.М. 17.02.2026 року.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Витребувано докази від АТ КБ «ПриватБанк». Одночасно, учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження.
08.04.2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» через канцелярію суду надійшли витребувані судом докази.
13 квітня 2026 року судом на поштові адреси відповідача, які суду відомі, спрямовано повторно копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та Лист – Повідомлення з інформацією про розгляд справи відносно відповідача, роз`яснено права та обов`язки відповідачу відповідно до положень ЦПК України.
Отже суд вжив всіх заходів передбачених положеннями ЦПК України, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи відносно нього.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Згідно інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду про витребування доказів, платіжна картка № НОМЕР_4 належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Відповідно до платіжної інструкції №178445359 від 10.06.2025 року ОСОБА_1 належить платіжна картка № НОМЕР_5 
10 червня 2025 року ОСОБА_1 з платіжної картки № НОМЕР_5 , що належить позивачу, здійснено переказ коштів у розмірі 3 800,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_4 , що належить відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), що підтверджується платіжною інструкцією №178445359 від 10.06.2025 року.
Згідно виписки у додатку по рахунку № НОМЕР_4 за період з 09.06.2025 – 15.06.2025 наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається зарахування 10.06.2025 року коштів на вказаний картковий рахунок у розмірі 3 800,00 грн. від ОСОБА_1 .
Позивачем неодноразово направлялися смс - повідомлення до відповідача(абонент ОСОБА_3 ) з проханням повернути помилково перераховані кошти, однак відповідачем усі звернення були проігноровані, грошові кошти не повернуті.
Станом на дату розгляду судом цієї справи відповідач в порушення вимог ст.1212 ЦК України не повернув сплачені позивачем грошові кошти в розмірі 3 800,00 грн. Зазначену обставину відповідач не спростував та доказів повернення безпідставно отриманих коштів суду не надав.

V. Оцінка Суду.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.09.2024 у справі № 201/9127/21, за змістом частини першої ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення.
Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. «condictio sine causa» - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави).
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних.
Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню.
Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).
Положеннями статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Виходячи із системного аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За обставинами цієї справи, позивачем 10.06.2025 року помилково здійснено переказ коштів на рахунок відповідача у розмірі 3 800,00 грн. Відомості про існування будь-яких договірних зобов`язань між сторонами не встановлено. Призначення платежу платіжна інструкція №178445359 від 10.06.2025 року про перерахунок грошових коштів у розмірі 3 800,00 грн. не містить, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позивачем помилково перераховано грошові кошти на ім`я відповідача. Позивач звернувшись до відповідача за відомим номером телефону просив повернути гроші, однак відповідач на звернення позивача не відповідав. Вимоги щодо повернення коштів проігнорував, гроші позивачу не повернув.
Враховуючи, що грошові кошти ОСОБА_2 набула без достатньої правової підстави, вони підлягають поверненню, як безпідставно набуте майно. Оскільки відповідач не зробив це добровільно, то кошти підлягають стягненню в судовому порядку.
З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Частиною першою ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно квитанції №4184-4091-5591-9569 від 31 грудня 2025 року позивачем сплачено 1 211, 20 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.
Керуючись ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 280 282, 352 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 3 800,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування судового збору 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 23.06.2026 року.

Суддя           Є.М. Булах