ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/184/26 Справа № 932/5433/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дребот І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м.Дніпрі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2025 року у складі судді Дребот І.Я. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 1-3), в обґрунтування якого посилалось на те, що 11.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1  шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Альфа-Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувалась вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Станом на 20.09.2021 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 73 238,42 грн. 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 11.01.2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 73 238,42 грн, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2025 року (з урахуванням ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2025 року, а.с. 66) позов ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 238,42 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 100,00 грн (а.с. 47-48). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскарженого рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 51-54, 73-76). 
ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, враховуючи наступне.
Встановлено, що 11 січня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем  ОСОБА_1  укладено договір обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631090618, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у виді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн на строк дії картки 3 роки зі сплатою 39,99% річних за користування кредитом. Обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів за даним договором підтверджується випискою по особовому рахунку  ОСОБА_1 .
Із зазначеної виписки встановлено активне користування відповідачем кредитними коштами, проте в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала в повному обсязі, щомісячно кредит не сплачувала, внаслідок чого станом на 20 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 73 238,42 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 61 292,62 грн, несанкціонований овердрафт — 981,31 грн, заборгованість за відсотками 10 964,49 грн.
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 11 січня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджено як отримання, так і активне користування відповідачкою  ОСОБА_1  кредитними коштами, чого не спростовано останньою.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні 1. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 ЦК України).
Відповідно до статті 512. ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось відповідачем  ОСОБА_1 , 11.01.2019 року вона підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а АТ «Альфа-Банк» (яке в подальшому змінило назву на АТ «Сенс Банк») акцептував цю оферту.
Також,  ОСОБА_1  підписано Паспорт споживчого кредиту.
Відновлювана кредитна лінія – це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії.
Відповідно до укладеного договору АТ «Альфа-Банк» акцептував пропозицію  ОСОБА_1  з надання їй кредиту за продуктом «Максимум» шляхом відкриття рахунку з електронним платіжним засобом у валюті гривня та випуску міжнародної платіжної картки DMC Debit World строком дії на 3 роки з моменту її випуску та встановлення відновлювальної кредитної лінії на наступних умовах: ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000 грн.
Також, умовами оферти/акцепту сторони погодили розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 39,99% річних, порядок повернення кредиту щомісячними обов`язковими платежами мінімально у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Факт укладання кредитного договору, підписання оферти, відкриття рахунку з видачею банківської картки зі встановленим кредитним лімітом та факту користування кредитними коштами, відповідачем  ОСОБА_1 не заперечується.
Тому, місцевий суд дійшов вірного висновку про укладення 11.01.2019 року між  ОСОБА_1  та АТ «Альфа-Банк» договору про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та погодження всіх його істотних умов.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не підтверджено наявність між сторонами домовленості щодо нарахування відсотків колегія суддів відхиляє як безпідставні оскільки такі спростовуються змістом оферти та акцепту наявних в матеріалах справи.
Посилання апелянта на висновки викладені в постанові Верховного суду від 09.01.2020 року по справі №643/5521/19 колегія суддів не бере до уваги, оскільки встановлені в ній обставини є відмінними від встановлених обставин у даній справі.
Твердження апелянта про те, що позивачем не доведено погодження всіх істотних умов є такими, що не заслуговують на увагу оскільки в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту. Факт його підписання відповідачем не заперечувався та не спростований.
Заборгованість за кредитом станом на 20.09.2021 становила 73 238,42 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідача, яка є первинним документом, та з якої видно, що відповідач користувалась кредитними коштами та не здійснила повного погашення заборгованості у відповідності до умов договору. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування факту наявності заборгованості за кредитним договором, свого контррозрахунку відповідач не надала.
Доводи відповідача про те, що згідно виписки за весь час користування карткою відповідачем було використано кредитних коштів на суму 307 524,72 грн та здійснено поповнень на таку ж суму, а тому фактично заборгованість відсутня колегія суддів відхиляє як безпідставні оскільки згідно виписки в число надходжень включено суму за продажем кредитного договору за договором факторингу №3 від 20.09.2021 року. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що нею здійснено погашення заборгованості в повному обсязі.
Відповідно до принципу змагальності у цивільному судочинстві кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ст. ст. 12, 81 ЦПК України)
На підтвердження переуступки права вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» долучено до позову наступні докази: договір факторингу №3 від 20.09.2021 року; Витяг з Додатку 1-1 до договору факторингу «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20.09.2021 року; Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 року до договору факторингу та платіжне доручення №559 від 20.09.2021 року щодо оплати за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 року.
За умовами Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року (розділ 2) в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються «Боржники» або «Боржник», за договорами (надалі іменуються «Основні договори» або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору (п. 2.1 Договору).
Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (п. 2.2 Договору).
Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору (п. 2.3 Договору). 
Клієнт зобов`язаний в день здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору (12 844 800 грн) додатково підготувати і передати фактору в електронній формі, електронною поштою або кур`єрською доставкою на електронному носієві (флешка, компакт-диск та інші оптичні носії інформації) реєстр боржників за формою, встановленою у Додатку 1-2 (Реєстр боржників має містити поля відповідно до переліку згідно Додатку 1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників) (п. 2.3.1 Договору).
З долученого до матеріалів справи витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу «Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами» від 20.09.2021 року вбачаються наступні дані лише щодо боржника  ОСОБА_1 : порядковий номер боржника – 5 005; номер договору – CCNG-631090618; дата договору – 11.01.2019 рік; РНОКПП боржника – НОМЕР_1 ; ПІБ Боржника –  ОСОБА_1 ; валюта договору – 980; сума за основною заборгованістю – 62 273,93 грн; заборгованість за процентами – 10 964,49 грн; всього сума заборгованості – 73 238,42 грн.
Відсутність даних у цьому витягу до Додатку 1-1 щодо інших боржників, до яких ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» також набуло прав вимоги за даним договором факторингу, не свідчить про підробку або незаконність вказаного документа. Ненадання товариством інформації щодо інших боржників (її приховування) обґрунтоване захистом персональних даних останніх, що відповідає закону, та не спростовує доказового значення вказаного документа, як доказу у справі.
Оплата ціни права вимоги за Договором факторингу №3 від 20.09.2021 року підтверджена платіжним дорученням №559 від 20.09.2021 року.
Також, 20.09.2021 року на виконання умов п. 2.3 Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року сторонами цього договору підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 року.
Вказані докази є належними і достатніми для підтвердження переходу прав вимоги від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як нового кредитора до боржника  ОСОБА_1  за договором від 11.01.2019 року про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2025 року — залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Повний текст постанови складено «21» травня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров