ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/16716/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. – головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 (колегія суддів: Кропивна Л. В – головуюча, Пономаренко Є. Ю., Барсук М. А.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 (суддя Літвінова М. Є.) у справі 

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", 2) Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", 3) Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", 4) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі", 5) Акціонерного товариства "Харківобленерго", 6) Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", 7) Акціонерного товариства "Херсонобленерго", 8) Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", 9) Акціонерного товариства "Укрзалізниця", 10) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Пем-Енерговугілля", 11) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", 12) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", 13) Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", 14) Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", 15) Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", 16) Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 17) Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські Електромережі", 18) Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", 19) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" в особі філії "Новороздільські Електромережі", 20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" в особі філії "Новояворівські Електромережі",

про стягнення 375 198 355,18 грн,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст обставин, що передували ухваленню оскаржуваних судових рішень 

1.1. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі – ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі – ДПЗД "Укрінтеренерго") про стягнення 375 198 355,18 грн.

1.2. Ухвалами Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 та від 01.04.2024 у справі № 910/16716/23 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", 2) Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", 3) Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", 4) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі", 5) Акціонерного товариства "Харківобленерго", 6) Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", 7) Акціонерного товариства "Херсонобленерго", 8) Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", 9) Акціонерного товариства "Укрзалізниця", 10) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Пем-Енерговугілля", 11) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", 12) Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі", 13) Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", 14) Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", 15) Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", 16) Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", 17) Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські Електромережі", 18) Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", 19) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" в особі філії "Новороздільські Електромережі", 20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" в особі філії "Новояворівські Електромережі".

1.3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 (суддя Літвінова М. Є.) у справі № 910/16716/23 позов ПрАТ "НЕК "Укренерго" задоволено повністю. Вирішено стягнути з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 369 914 576,68 грн основного боргу, 2 578 874,87 грн 3 % річних, 2 704 903,63 грн інфляційних втрат та 751 520,00 грн витрат зі сплати судового збору.

1.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 у справі № 910/16716/23 рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.20225 скасовано в частині стягнення з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" в розмірі 54 244 191,14 грн заборгованості, 2 578 874,87 грн 3 % річних та 2 704 903,63 грн інфляційних втрат. У цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ПрАТ "НЕК "Укренерго". Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 викладено в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з ДПЗД "Укрінтеренерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 315 670 385,54 грн основного боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 632 285,84 грн.

У решті вимог позову відмовити".

1.5. Постановою Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 910/16716/23 постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 у справі № 910/16716/23 скасовано в частині відмови у стягненні боргу в сумі 54 244 191,14 грн, інфляційних втрат у сумі 2 704 903,63 грн та 3 % річних у сумі 2 578 874,87 грн, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

1.6. ДПЗД "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою від 23.12.2025 про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 за нововиявленими обставинами.

1.7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/16716/23 заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без руху, зобов`язано надати докази сплати судового збору.

При цьому суд зазначив, що за подання позовної заяви про стягнення 270 205 996,37 грн, з урахуванням заяви від 02.08.2024 про збільшення позовних вимог до 375 198 355,18 грн, підлягав сплаті судовий збір у сумі 751 520,00 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8), тому за подання заяви про перегляд рішення в цій справі підлягає сплаті судовий збір у сумі 901 824,00 грн.

1.8. 23.01.2026 через систему "Електронний суд" від представника ДПЗД "Укрінтеренерго" надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 у справі № 910/16716/23. ДПЗД "Укрінтеренерго" в цій заяві посилалося на те, що просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 в частині стягнення з ДПЗД "Укрінтеренерго" коштів у сумі 35 791,61 грн. Тому, на думку ДПЗД "Укрінтеренерго", судовий збір вираховується із частини вимог (оспорюваних сум) та становить згідно з розрахунком 71,69 грн. Відтак за розрахунком відповідача, з урахуванням ставки судового збору (150 %) та коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, сума судового збору за подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами становить 86,03 грн (71,69 грн х 150% = 107,54 грн; 107, 54 грн х 0,8 = 86,03 грн).

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2026, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі № 910/16716/23, заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 23.12.2025 (із доданими до неї документами) повернуто заявникові без розгляду.

2.2. Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, установив, що заявник долучив платіжну інструкцію від 19.12.2025 № 1604 про сплату судового збору в розмірі 86,03 грн, доказів сплати судового збору у розмірі 3220,80 грн заявник до матеріалів заяви не додав. При цьому суд першої інстанції зазначив, що в частині перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 в сумі 35 791,61 грн підлягав сплаті судовий збір у сумі 3220,80 грн. 

Суд першої інстанції встановив, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами без руху в частині подання до суду документа, який підтверджує сплату судового збору. 

2.3. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу місцевого господарського суду про повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго", виходив із того, що за подання заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 за нововиявленими обставинами (в частині скасування рішення суду щодо основного боргу на суму 35 791,61 грн) підлягав сплаті судовий збір у сумі 3220,80 грн (2 684,00 х 150% х 0,8).

Суд апеляційної інстанції зазначив, що, залишаючи без руху заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції зазначив, що заявником не сплачено судовий збір у розмірі 901 824,00 грн. При цьому суд апеляційної інстанції виснував, що суд першої інстанції виходив із загального розміру позовних вимог ПрАТ "НЕК "Укренерго", тому помилково не врахував вимоги ДПЗД "Укрінтеренерго" про частковий перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 

Водночас, за висновком апеляційного господарського суду, повертаючи заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" без розгляду ухвалою від 13.01.2026, місцевий господарський суд правильно визначив розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до вимог заявника, а саме 3220,80 грн, та встановив, що долучена заявником платіжна інструкція від 19.12.2025 № 1604 про сплату судового збору у розмірі 86,03 грн не відповідає визначеному законом розміру.

Суд апеляційної інстанції виснував, що ухвала суду першої інстанції, якою залишено без руху заяву відповідача і яка містила порядок розрахунку судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, підлягала виконанню заявником із урахуванням оскаржуваної ним суми, а розмір судового збору за розгляд заяви заявник зобов`язаний був обчислити самостійно, подавши до суду платіжну інструкцію про сплату судового збору. Проте заявник цього не зробив, тому, за висновком суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу залишив заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, оскільки заявник не надав документи, які би підтверджували сплату судового збору в розмірі, встановленому законом. Надалі ДПЗД "Укрінтеренерго" не усунуло недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання ДПЗД "Укрінтеренерго" на неправильність визначеної судом першої інстанції суми судового збору не може свідчити про постановлення судом першої інстанції незаконної ухвали про залишення заяви скаржника без руху, адже як при первісному її поданні, так і при зверненні до суду із заявою про нібито усунення недоліків раніше поданої заяви, судовий збір у визначеному законом розмірі не сплачено. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку про дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ДПЗД "Укрінтеренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 08.04.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/16716/23 і направити справу № 910/16716/23 до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 за нововиявленими обставинами.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ДПЗД "Укрінтеренерго" зазначає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими і такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ДПЗД "Укрінтеренерго" в касаційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 змінив суму судового збору, проте не надав часу для його сплати. Тому, на думку скаржника, такими діями суд обмежив право відповідача на доступ до суду. 

При цьому ДПЗД "Укрінтеренерго" зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.02.2022 у справі № 910/11027/18, в разі якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, то суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

ДПЗД "Укрінтеренерго" в касаційній скарзі зазначає про неприпустимість надмірного формалізму під час розгляду справ. На думку скаржника, суди не врахували висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29.09.2019 у справі № 911/2936/14, від 14.04.2020 у справі № 914/842/19, від 24.07.2018 у справі № 916/3255/17, щодо неприпустимості надмірного формалізму, натомість формально розглянули цю справу. 

ДПЗД "Укрінтеренерго" в касаційній скарзі також наводить доводи щодо необхідності перегляду справи за нововиявленими обставинами. 

3.3. ПрАТ "НЕК "Укренерго" у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в задоволені касаційної скарги ДПЗД "Укрінтеренерго", залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 у справі № 910/16716/23. ПрАТ "НЕК "Укренерго" зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 є законними, обґрунтованими і такими, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

4.2. Предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 та ухвала Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/16716/23 про повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 23.12.2025 (із доданими до неї документами) у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху в частині подання до суду документу, який підтверджує сплату судового збору в розмірі, встановленому законом 

4.3. За змістом частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

4.4. Переглянувши оскаржуване судове рішення, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та відзиві, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

4.5. За змістом частини 2 статті 323 Господарського процесуального кодексу України після надходження заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду суддя (суддя-доповідач) протягом п`яти днів перевіряє її відповідність вимогам статті 322 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами, про що постановляє відповідну ухвалу.

4.6. Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 322 Господарського процесуального кодексу України до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, додається документ про сплату судового збору.

4.7. Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

4.8. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір". 

4.9. Відповідно до підпункту 6 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

4.10. Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4.11. Згідно із частиною 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" в разі якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

4.12. Колегія суддів зазначає, що в судовій практиці застосовується сталий підхід щодо сплати судового збору в разі оскарження судового рішення в частині позовних вимог. Відповідно до цього підходу в разі якщо ставка судового збору при оскарженні судового рішення в частині позовних вимог є меншою, ніж визначена підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", то судовий збір сплачується з урахуванням мінімального граничного розміру ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру станом на 1 січня поточного року. Такий підхід застосовано, зокрема, в постановах Верховного Суду від 01.02.2024 у справі № 917/1093/21, від 23.02.2024 у справі № 918/866/23, від 12.03.2024 у справі № 908/2543/22, від 28.04.2021 у справі № 219/5774/18, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/925/22. 

4.13. Згідно із статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" станом на 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2 684,00 грн.

4.14. У справі, що розглядається, при зверненні ДПЗД "Укрінтеренерго" із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник просив суд першої інстанції переглянути рішення в частині стягнення основного боргу – 35 791,61 грн. 

Отже, 1,5 % від ціни позову (35 791,61 грн) становить 536,87 грн, що є менше, ніж 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023. Тому для розрахунку ставки судового збору за подання ДПЗД "Укрінтеренерго" заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судовий збір повинен сплачуватися з урахуванням мінімального граничного розміру ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру станом на 1 січня 2023 року.

4.15. Суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, встановив, що заявник долучив до заяви платіжну інструкцію від 19.12.2025 № 1604 про сплату судового збору в розмірі 86,03 грн. При цьому суд першої інстанції зазначив, що в частині перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 в сумі 35 791,61 грн підлягає сплаті судовий збір у сумі 3220,80 грн. 

4.16. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки заявник не виконав вимоги ухвали про залишення без руху заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в частині подання до суду документа, який підтверджує сплату судового збору, то заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 23.12.2025 (із доданими до неї документами) слід повернути заявникові без розгляду.

4.17. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ДПЗД "Укрінтеренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 08.04.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/16716/23.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ДПЗД "Укрінтеренерго" зазначає, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими і такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ДПЗД "Укрінтеренерго" у касаційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 змінив суму судового збору, проте не надав час для його сплати. Тому, на думку скаржника, такими діями суд обмежив право відповідача на доступ до суду. 

При цьому ДПЗД "Укрінтеренерго" зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.02.2022 у справі № 910/11027/18, в разі якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, то суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

ДПЗД "Укрінтеренерго" в касаційній скарзі зазначає про неприпустимість надмірного формалізму під час розгляду справ. На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29.09.2019 у справі № 911/2936/14, від 14.04.2020 у справі № 914/842/19, від 24.07.2018 у справі № 916/3255/17, щодо неприпустимості надмірного формалізму, натомість формально розглянули цю справу. 

ДПЗД "Укрінтеренерго" в касаційній скарзі також наводить доводи щодо необхідності перегляду справи за нововиявленими обставинами.

4.18. Розглянувши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 13.01.2026 про залишення без руху заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зобов`язав заявника надати докази сплати судового збору, проте помилково не врахував того, що ДПЗД "Укрінтеренерго" в цій заяві просило про частковий перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Суд першої інстанції, визначаючи розмір судового збору, який слід сплатити за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначив, що заявником не сплачено судовий збір у розмірі 901 824,00 грн. 

Водночас, повертаючи заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" без розгляду ухвалою від 13.01.2026, місцевий господарський суд правильно визначив розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до вимог заявника, а саме 3220,80 грн (2 684,00 х 150% х 0,8), і встановив, що долучена заявником платіжна інструкція від 19.12.2025 № 1604 про сплату судового збору в розмірі 86,03 грн не відповідає визначеному законом розміру.

4.19. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4.20. Оскільки ДПЗД "Укрінтеренерго" не сплатило судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у встановленому законом розмірі, то оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням вимог частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України. 

4.21. Колегія суддів також ураховує, що за змістом частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Водночас у цьому випадку не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень доводи скаржника про те, що суд першої інстанції в ухвалі про повернення заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 змінив суму судового збору та не надав час для його сплати, і такими діями обмежив право відповідача на доступ до суду, оскільки за встановленими обставинами скаржник не сплатив судовий збір у розмірі, визначеному законом, тому суд мав законні підстави для залишення без руху, а надалі – для повернення заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23.

4.22. Розглянувши доводи скаржника про те, що суди не врахували висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29.09.2019 у справі № 911/2936/14, від 14.04.2020 у справі № 914/842/19, від 24.07.2018 у справі № 916/3255/17, щодо неприпустимості надмірного формалізму, колегія суддів установила таке. 

4.23. Верховний Суд у постанові від 29.08.2019 у справі № 911/2936/14 (скаржник помилково зазначає дату 29.09.2019), скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, виклав висновки про те, що суд апеляційної інстанції при винесенні ухвали про повернення апеляційної скарги з підстав неподання суду доказів доплати судового збору не надав належної оцінки заяві скаржника про уточнення апеляційної скарги та не встановив суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, з урахування суми, в межах якої скаржник оскаржує рішення місцевого господарського суду, з огляду на положення частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір".

4.24. Верховний Суд у постанові від 14.04.2020 у справі № 914/842/19, на яку посилається скаржник, скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, виклав такий висновок: 

"Виходячи із оспорюваної позивачем суми (81 406,14 грн), ставки судового збору, яка підлягала сплаті при поданні позову, яка в силу п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2019 році (1921 грн), та ставки судового збору, яка підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги (150%), у даному випадку позивачем при поданні апеляційної скарги має бути сплачено 2 881,50 грн судового збору".

4.25. У постанові Верховного Суду від 24.07.2018 у справі № 916/3255/17, на яку посилається скаржник, викладено висновок щодо дій суду у разі встановлення на стадії розгляду справи по суті, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу. Верховний Суд у цій постанові виснував, що суд у такому разі мав здійснити розгляд справи по суті, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, розподілити за результатами такого розгляду відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

4.26. Проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які покликається скаржник, перевіривши та надавши оцінку доводам ДПЗД "Укрінтеренерго", колегія суддів зазначає, що повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 20.01.2025 у справі № 910/16716/23 було мотивоване несплатою скаржником судового збору в розмірі, визначеному законом. 

Відтак висновок суду апеляційної інстанції про те, що посилання ДПЗД "Укрінтеренерго" на неправильність визначеної судом першої інстанції суми судового збору не може свідчити про постановлення судом першої інстанції незаконної ухвали про залишення заяви скаржника без руху, оскільки судовий збір у визначеному законом розмірі не сплачено, не суперечить висновкам Верховного Суду, на які посилається скаржник. При цьому колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду, на неврахування яких покликається скаржник, сформовані за інших фактичних обставин, встановлених судами.

4.27. Колегія суддів також зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.06.2026 у справі № 990/597/25 виснувала, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.28. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що метою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист прав, які є не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними. Це зауваження стосується, зокрема, права на доступ до суду з огляду на те, яке важливе місце посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві (рішення від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії", заява № 6289/73, пункт 24; рішення від 17.01.2012 у справі "Станєв проти Болгарії", заява № 36760/06, пункт 231; рішення від 13.12.2018 у справі "Вітковскі проти Польщі", заява № 21497/14, пункт 43).

4.29. У практиці Європейського суду з прав людини визначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є захист прав. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення від 12.11.2002 у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки", заява № 47273/99; рішення від 05.04.2018 у справі "Зубац проти Хорватії", заява № 40160/12).

4.30. Ураховуючи наведене, Верховний Суд констатує, що, суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" ухвалою від 13.01.2026, встановив, що долучена заявником платіжна інструкція від 19.12.2025 № 1604 про сплату судового збору в розмірі 86,03 грн не відповідає визначеному законом розміру. Відтак суд, повертаючи без розгляду заяву ДПЗД "Укрінтеренерго" ухвалою від 13.01.2026, діяв відповідно до вимог, визначених статтями 174, 322, 323 Господарського процесуального кодексу України, без надмірного формалізму. 

Водночас визначення судом неправильного розміру судового збору при залишенні без руху заяви не впливає на той факт, що заявником не усунуто недоліки заяви у повному обсязі. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.02.2022 у справі № 744/658/20.

При цьому колегія суддів зазначає, що повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" не порушує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки він не позбавлений права повторно звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

4.31. Відтак безпідставними є доводи скаржника про те, що суди не врахували висновків Верховного Суду викладених у постановах від 29.09.2019 у справі № 911/2936/14, від 14.04.2020 у справі № 914/842/19, від 24.07.2018 у справі № 916/3255/17, щодо неприпустимості надмірного формалізму. 

4.32. Колегія суддів також установила, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень немає постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 910/11027/18, на яку посилається скаржник, натомість Верховний Суд 18.02.2022 постановив ухвалу у справі № 910/11027/18. Тому безпідставними є доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду, оскільки відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

4.33. Крім того, доводи щодо необхідності перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами стосуються розгляду по суті заяви скаржника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Оскільки суди попередніх інстанцій не розглядали по суті заяву скаржника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, то зазначені доводи не можуть бути взяті до уваги судом касаційної інстанції. 

4.34. З урахуванням наведеного за результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації судами спірних правовідносин із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Тому в цьому випадку відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

4.35. При цьому деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені господарськими судами при вирішенні питання щодо повернення без розгляду заяви скаржника про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень. 

4.36. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до частин 1– 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.4. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення – без змін.

6. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" залишити без задоволення. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2026 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2026 у справі № 910/16716/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак