Справа № 954/3576/25
Номер провадження 2/954/1128/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Нововоронцовка Херсонської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 12.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2939801947-612296. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти у розмірі 7000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 2939801947-612296 від 10.02.2022. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 2939801947-612296 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти у розмірі 852,00 грн, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором № 2939801947-612296 від 10.02.2022. Враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання за укладеним договором - не повернула кредит та не сплатила проценти, станом на момент звернення до суду (31.12.2025) у Відповідача за Договором № 2939801947-612296 від 10.02.2022 утворилась заборгованість у розмірі 18345,67 грн, з яких: 6156,00 грн заборгованості з основного боргу; 12189,67 грн заборгованості за відсотками. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2422,40 грн за судовий збір та 10000,00 грн за витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідач до суду подала відзив, у якому зазначила, що не погоджується з позовними вимогами, опираючись на положення ст. 616 ЦК України та просила врахувати її тяжкий матеріальний стан та неможливість вчасно здійснювати виплати через втрату житла та роботи через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та окупацію м. Нова Каховка з лютого 2022 року по теперішній час, що спричинило вимушено її виїхати та на даний час не має можливості на повернення.
Також звертаю увагу суду, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Банк (або фінансова установа) пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення платежів, термін сплати яких настав більше ніж за три роки до моменту звернення до суду. Враховуючи наведене просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.02.2022 між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2939801947-612296, за умовами якого товариство надає позичальнику позику у розмірі 7000,00 грн (п. 1.1 договору).
Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредит надається строком на 12 діб, початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % за кожен день користування позикою (п. 1.4.3).
Згідно п. 2.1 договору, кредит надається строком на 20 днів (далі - "Лояльний період"), початком якого є дата підписання договору, а з закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця.
Згідно п. 2.2 договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 договору строк лояльного періоду може продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 2 банківських днів від дати підписання цього договору.
Згідно п. 2.3 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3 банківських днів від дати підписання цього Договору.
Згідно п. 2.4 договору кредит надається позичальнику згідно його заявки шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заявці.
Згідно п. 2.8 договору датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається у графіку розрахунків, що є додатком до цього договору.
Згідно п. 2.9 договору датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.
Згідно п. 3.6 договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду; з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 % річних, що становить 2,2 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
Згідно п. 3.9 договору з наступного дня після закінчення лояльного періоду у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.
Додатком №1 до договору сторони узгодили графік погашення кредиту, а саме з 10.02.2022 по 21.02.2022. Також в додатку зазначено, що сукупна вартість Кредиту за ставкою 0,01% складає 100,12% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або сім тисяч вісім гривень 40 копійок. (у грошовому вираженні) та включає в себе: 1) проценти за користування Кредитом у розмірі 0,12% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або вісім гривень 40 копійок (у грошовому виразі); 2) суму Кредиту у розмірі 7000,00 грн (у грошовому вираженні). У разі користування Кредитом понад строк, вказании? в п. 1.2 Договору, до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою, в порядку передбаченому Договором. Плата за користування кредитом (проценти) становить 3.65% річних від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 8,40 грн. Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Здійснення переказу коштів 10.02.2022 у розмірі 7000,00 грн на банківську картку НОМЕР_2 , підверджується доказами: листом ТОВ «ТАС ЛІНК»; листом АТ «ТАСКОМБАНК» №44677/80 від 17.10.2025 про підтвердження платежу; випискою з банківського рахунку відповідача ОСОБА_1 від 29.01.2026 за період 09.02.2022 – 11.02.2022.
За розрахунком заборгованості загальна заборгованість на дату подання позову (31.12.2025) становить 18345,67 грн, з яких: 6156,00 грн заборгованості з основного боргу; 12189,67 грн заборгованості за відсотками.
Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.
Зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості та відшкодування судових витрат.
Вирішуючи спір, судом враховано таке.
Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі N 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем надано не було.
Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним кредитними договорами, то суд зазначає таке.
Враховуючи те, що вказаний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 6156,00 грн підлягає задоволенню.
Перевіривши правильність нарахування відсотків за цей строк суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору.
Отже, позов слід задовольнити повністю, стягнути із відповідача 18345,67 грн, з яких: 6156,00 грн заборгованості з основного боргу; 12189,67 грн заборгованості за відсотками.
Відповідачем ОСОБА_1 у відзиві заявлено про застосування позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно із приписами статей 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.
Відповідно до пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Закон України від 30.03.2020 N 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", відповідно до якого Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин.
Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України N 211 від 11.03.2020, N 239 від 25.03.2020, N 291 від 22.04.2020, N 343 від 04.05.2020, N 392 від 20.05.2020, N 500 від 17.06.2020, N 641 від 22.07.2020, N 760 від 26.08.2020, N 956 від 13.10.2020, N 1236 від 09.12.2020, N 104 від 17.02.2021, N 405 від 21.04.2021, N 611 від 16.06.2021, N 855 від 11.08.2021, N 981 від 22.09.2021, N 1336 від 15.12.2021, N 229 від 23.02.2022, N 360 від 27.05.2022, N 928 від 19.08.2022, N 1423 від 23.12.2022, N 383 від 25.04.2023, тощо.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27 червня 2023 року N 651, карантин скасовано з 24.00 години 30.06.2023.
Крім того відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
На підставі Закону України від 14 травня 2025 року N 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Закон набрав чинності 04.09.2025.
Таким чином на підставі пунктів 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України строк з 02.04.2020 до 04.09.2025 не включається до перебігу строку позовної давності.
Заборгованість відповідача виникла 10.02.2022. Позивач звернувся до суду з позовом 31.12.2025. Таким чином строк позовної давності за вимогами позивача складає 3 місяці 27 днів (з 04.09.2025 до 31.12.2025).
Отже строк позовної давності позивачем не пропущений.
Щодо судових витрат, у силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До позову долучена платіжна інструкція кредитового переказу коштів №3933 від 16.10.2025 у розмірі 2422,40 грн про сплату судового збору, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути вказану суму.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на таке.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025, укладений із АО "Герман Гурський та партнери", акт про надання надання послуг від 15.10.2025 та детальний опис робіт адвоката. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 10000,00 грн.
З урахуванням приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 18345,67 грн (вісімнадцять тисяч триста сорок п`ять гривень 67 копійок) заборгованості за кредитним договором № 2939801947-612296 від 10.02.2022.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» судові витрати у розмірі 2662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) по сплаті судового збору та 5000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.
Реквізити сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», місцезнаходження: вул. Антонова, буд. 8А, с. Чайки, Києво-Святошинський район, Київська область, 08135, ЄДРПОУ 40842831;
Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя	В.О. Каневський