ПОСТАНОВА 
Іменем України

06 травня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 396/2686/25

провадження № 22-ц/4809/761/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя – Дьомич Л. М. (суддя-доповідач), 
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.

учасники справи:

особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_1 , 

позивач – ОСОБА_2 ,

відповідач – Новоукраїнська міська рада Кіровоградської області, 

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякова Наталя Василівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року (суддя Цесельська О. С.).

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог заяви
У грудні 2025 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Єльнікова Н.О. звернулася до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області суду з позовом, яким просить визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом позивачкою після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на випадок своєї смерті склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачці належну йому земельну ділянку кадастровий номер 3524010000:02:002:1015, розташовану в Новоукраїнському районі Кіровоградської області. 
Про існування заповіту позивачка дізналася лише 23.09.2025 рок, звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Н.В., яка винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24.10.2025 року, у зв`язку з пропуском нею шестимісячного строку для звернення з заявою про прийняття спадщини. 
Позивачка спадщину не прийняла у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки не знала про заповіт складений на її користь, спадкодавцю не є близькою родичкою, разом з ним не проживала, не була зареєстрована за місцем відкриття спадщини, постійний зв`язок зі спадкодавцем не підтримувала, про смерть останнього їй не було повідомлено, вважає свою необізнаність про смерть спадкодавц, об`єктивною та вагомою причиною пропуску передбаченого законом строку. 
Відзив на позовну заяву учасниками справи не подавався.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року ОСОБА_2 до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Наталі Василівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задоволено.
Суд виснував, що позивачка не звернулася у строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки не була обізнана про існування заповіту.
ОСОБА_2 не є родичем спадкодавця, не підтримувала постійний зв`язок зі спадкодавцем, повідомлення про смерть ОСОБА_3 не публікувались у регіональній пресі, про наявність заповіту дізналася лише у вересні 2025 року. Заповіт на час ухвалення рішення суду є чинним, а також враховуючи зміст волевиявлення спадкодавця, сформульоване у складеному за життя заповіту, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з судовим рішенням, представник апелянта ОСОБА_1 адвокатка Дейкун Олена Іванівна просить скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Вважає, що дане рішення є незаконним та таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померлого, є пенсіонеркою, тобто непрацездатною і відповідно до ст. 1241 ЦК має право на обов`язкову частку у спадщині.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріусом заведена, спадкоємці першої черги в установленні строки ст. 1270 ЦК України заявлені.
Тому, задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідив спадкову справу, яку мав би витребувати у приватного нотаріуса та не перевірив коло спадкоємців та підстави залучення в якості відповідача – Новоукраїнську міську раду Кіровоградської області.
Отже, зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа на підставі поданих заяв про прийняття спадщини, спадкоємці є, і саме вони є належними відповідачами у справі №396/2686/25, яких позивачка та її представник не залучив до участі, а суд першої інстанції не перевірив наявність/відсутність поданих позивачкою доказів на підтвердження того, що Новоукраїнська міська рада є належним відповідачем у даній справі.
Надання судом додаткового строку для прийняття спадщини позивачці, коли є спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, є втручанням у права спадкоємців. 
Суд першої інстанції всупереч сталої та довготривалої практики, безпідставно прийшов висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2 для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що є не допустимим, оскільки порушує права спадкоємців, які прийняли спадщину.
За вищевикладеного, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не була залучена у якості належного відповідача, а справа безпосередньо порушує її майнові права та інтереси, як спадкоємця першої черги з обов`язковою часткою, яку вона фактично прийняла, вважає, що судове рішення не витримує судової критики.
ОСОБА_1 зазначає, що попередній (орієнтовний) розмір її витрат по даній справі становить 11 600,00 грн з них – 1 600,00 грн судовий збір та 10 000,00 грн правнича допомога в суді апеляційної інстанції. 
Відзиви на апеляційну скаргу
Відзивів на апеляційну скаргу від учасників не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Рух справи
29 січня 2026 року (зареєстровано апеляційним судом 30 січня 2026 року) до Кропивницького апеляційного суду в системі «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дейкун Олена Іванівна, на вказане рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 січня 2026 року витребувані із Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області матеріали цивільної справи № 396/2686/25.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2026 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року, з підстав у ній вказаних.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2026 року з ініціативи суду продовжено ОСОБА_1 строк для виконання ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2026 року на п`ять днів з дня отримання копії зазначеної ухвали.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 березня 2026 року поновлено та відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 березня 2026 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 00 хвилин 06 травня 2026 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Позиція сторін
Представник позивачки адвокат Єльнікова Н.О. у судовому засіданні заперечувала щодо доводів апеляційної скарги, наполягали на її відхиленні.
Аналогічну позицію виказала ОСОБА_1 .
Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про судове слухання, у судове засідання не з`явилися, не забезпечили явку представника.
За положеннями ст. 372 ЦПК неявка осіб, належних чином повідомлених про день і час слухання справи, не перешкоджає апеляційному перегляду. 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Спір порушений позивачкою за наслідком спадкування, вона є спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вчасно до нотаріуса не звернулася, так як не була обізнана про смерть спадкодавця. 
Апелянт ОСОБА_1 , мати померлого, вчасно заявила про свої права спадкоємця, вказує, що її праао порушені, так як суд розглянув справу за участі неналежного відповідача, не вирішив питання про залучення її стороною у справі.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). 
За статтею 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За вимогами ст. 1241 ЦК малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). 
У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до суду про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини, стверджуючи, що встановлений законом строк вона пропустила з поважних причин.
Свій позов пред`явила до територіальної громади в особі Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області.
Враховуючи зміст норм Книги шостої ЦК України, зокрема ст. 1272, ст. 1276 цього Кодексу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини належним відповідачем буде спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем буде відповідна територіальна громада в особі орган місцевого самоврядування, до якої може переходити спадкове майно у тому разі, коли спадщина не прийнята та визнана відумерлою.
Цей висновок відповідає подібним висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.10.2018 у справі № 2516/1356/12-ц, від 15.01.2020 у справі № 200/9984/16-ц, від 20.12.2021 у справі № 502/1603/18, від 24.05.2023 у справі № 291/559/21 та інших.
Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у справі № 753/8710/21 вказано про те, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Наведене, на думку Верховного Суду, свідчить, що територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка навела поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які дають підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.
З таким висновком місцевого суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Суд першої інстанції не дотримався загальних вимог цивільного процесуального права України, неповно встановив обставини справи та позбавив себе можливості правильно застосувати норми матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи; предмет доказування у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини визначається нормами статей 1216, 1261 – 1265, 1269, 1270 ЦК України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Аналіз положень ст. 51 ЦПК України дає підстави для висновку, що заміна первинного відповідача належним відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції.
У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача або не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначені правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц тощо. Така правова позиція є усталеною.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка не мотивувала пред`явлення своєї вимоги до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області. 
Суд першої інстанції також не з`ясував питання належного відповідача у цій справі, вважаючи, за замовчуванням, що відповідач є належним, хоча стороною у справі є нотаріус, до якої подані заяви як позивачкою так і апелянтом. 
В апеляційній скарзі вказано, що у строки встановленні ст. 1270 ЦК України до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Н.В., звернулися 2 (два) спадкоємці першої черги: його мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які не були залучені до участі у справі в суді першої інстанції, вказала, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонеркою, тобто є непрацездатною і відповідно до ст. 1241 ЦК має право на обов`язкову частку у спадщині. 
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 нотаріусом заведена, спадкоємці першої черги в установленні строки ст. 1270 ЦК України, заявлені. 
Таким чином, спадкоємцем майна померлого є не тільки позивач та апелянт, а в залежності від застосування положень 1272 ЦК і право сина померлого (спадкоємця за законом) на майно по заповіту. Мати померлого претендує на обов`язкову частку і має на неї право, у разі визначення додаткового строку на прийняття спадщини позивачці. У разі відмови у задоволенні позову, право на спадкування майна, що охоплене заповітом, мають інші спадкоємці, що реалізували право на спадкування.
ОСОБА_1 прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована з померлим спадкодавцем за однією адресою, нотаріусу подала заяву про видачу свідоцтва про спадкування, отримала таке свідоцтво. ОСОБА_4 , син померлого, прийняв спадщину у порядку ст. 1270 ЦК, отримав свідоцтво про спадкування. Щодо суттєвих помилок, у виданих свідоцтвах про спадкування майна померлого ОСОБА_3 , про що зазначив нотаріус і що міститься у матеріалах спадкової справи, це питання не стосується даної справи. 
Крім того, до кола спадкоємців померлого належить ОСОБА_2 – позивачка у справі, справа за позовом якої переглядається в апеляційному порядку, на неї складений заповіт спадкодавцем щодо земельної ділянки кадастровий номер 3524010000:02:002:1015, розташованої в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, площею 3,8672 га.
При цьому, як вбачається, ОСОБА_2 , бажає отримати додатковий строк для прийняття спадщини, так як передбачений положеннями законодавства шестимісячний строк нею пропущений. 
Отже, рішення у справі, яке переглядається в апеляційному порядку стосується інтересів особи (осіб), яка (які) мали бути залучені позивачкою до участі у справі в якості належного/ належних відповідачів.
Натомість, Новоукраїнська міська рада Кіровоградської області є неналежним відповідачем, з огляду на характер спірних правовідносин та обставини у цій справі. 
У суді першої інстанції до завершення підготовчого провадження позивачка не заявила про заміну неналежного відповідача (ч. 2 ст. 52 ЦПК України). На пізніших стадіях процесу, зокрема на стадії апеляційного розгляду справи, заміна неналежного відповідача є неможливою.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про незаконність рішення місцевого суду у зв`язку з пред`явленням позивачем позову до неналежного відповідача, що має підставою для відмови в позові, є обґрунтованими, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги відносно мотивів, з яких виходив суд визначаючи додатковий строк для прийняття спадщини позивачці, не підлягає оцінці в межах визначеного суб`єктного складу учасників справи.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи, що суд неповно встановив обставини, що потягло неправильне вирішення справи, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 . 
Про судові витрати
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім того, згідно з п. п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що апеляційний суд ухвалює рішення про відмову в позові повністю, сплачений позивачкою при зверненні до суду першої інстанції судовий збір покладається на неї.
Натомість судовий збір, який сплатила апелянт при подані апеляційної скарги до суду, підлягає компенсації коштом позивачки, як такої чиї вимоги не задоволені.
Однак, стороною апелянта в апеляційній скарзі, з посиланням на положення законодавства, заявлено про попередній розрахунок судових витрат.
Тому, виникає доцільність вирішення питання щодо розподілу судових витрат, після відповідного звернення. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Полякової Наталі Василівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 травня 2026 року.

Головуючий суддя       Л. М. Дьомич

Судді         О. Л. Дуковський

О. А. Письменний