РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/9425/24	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, 	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.
Позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";
- зобов`язати командира Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Позов обґрунтовано тим, що відповідач листом відмовив у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи та обмежений у самообслуговуванні і здатності контролювати свою поведінку. При цьому, відносини з дружиною у батька позивача не склалися, триває судовий процес розлучення. Сестра ж позивача здійснює догляд за неповнолітнім сином. 
Ухвалою суду від 23.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними. Зокрема, ані позивач, ані його батько не зареєстровані у Реєстрі надавачів та отримувачів соціальних послуг, не перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення, довідка про здійснення позивачем догляду за особою з інвалідністю відсутня. Довідка МСЕК не містить інформації про потребу батька позивача у постійному догляді. Крім того, позивачем не надано документального підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення або потреби таких родичів у постійному догляді. Отже, військова частина діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені діючим законодавством. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився та момент спірних правовідносин проживає в с.Бронники Рівненського району Рівненської області.
Ці обставини підтверджуються паспортом громадянина України НОМЕР_2 , виданим 10.01.2000 Рівненським РВ УМВС України та витягом з Реєстру територіальної громади від 06.06.2024 №2024/006617634 (а.а.с.7-8, 25).
ОСОБА_1 був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією, на момент виникнення спірних правовідносин проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у званні солдат, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації про ти України. 
Ці обставини визнаються сторонами та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2024 №1737/УБД (а.с.26).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком позивача ОСОБА_1 . Обидва проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26.03.1983, паспортами громадянина України НОМЕР_2 , виданим 10.01.2000 Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, та НОМЕР_4 , виданим 14.02.1999 Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, витягом з Реєстру територіальної громади від 06.06.2024 №2024/006617634 (а.а.с.7-8, 13-14, 28).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером (пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 від 21.08.2019 (а.с.21)), згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №904763, виданою 14.03.2024 Рівненською міжрайонною МСЕК – з 07.05.2024 є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання (а.а.с.25, 53).
Згідно з довідкою Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16.05.2024 №481, ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації. До складу сім`ї належать: ОСОБА_2 , батько; ОСОБА_3 , мати; ОСОБА_4 , дружина (а.а.с.22, 55).
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов №44 від 20.05.2024, складеним комісією Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 , 1959р.н., проживає у власному будинку, є газопостачання та електропостачання. Заявник пенсійного віку, хворіє та має ІІ групу інвалідності. Дружина, ОСОБА_3 , пенсіонерка. Зі слів ОСОБА_2 допомогу у веденні домашнього господарства надавав син ОСОБА_1 , який перебуває на службі в ЗСУ. Склад сім`ї заявника: ОСОБА_2 , 1959р.н.; ОСОБА_3 – дружина, 1964р.н.; ОСОБА_4 – невістка, 1984р.н., ОСОБА_1 – син, 1983р.н. (а.а.с.20, 46).
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов №47 від 05.06.2024, складеним комісією Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2 , 1959р.н., проживає у власному будинку, є газопостачання та електропостачання. Заявник пенсійного віку, хворіє та має ІІ групу інвалідності. Дружина, ОСОБА_3 , пенсіонерка. Зі слів ОСОБА_2 допомогу у веденні домашнього господарства надавав син ОСОБА_1 , який перебуває на службі в ЗСУ. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають дочку ОСОБА_5 , яка проживає окремо за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 виховує малолітню дитину ОСОБА_6 . Згідно з наказом №2903-ВД від 30.12.2021 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Склад сім`ї заявника: ОСОБА_2 , 1959р.н.; ОСОБА_3 – дружина, 1964р.н.; ОСОБА_4 – невістка, 1984р.н., ОСОБА_1 – син, 1983р.н. (а.с.47).
Згідно з висновком ЛКК КНП "Клеванська лікарня імені Михайла Вервеги" №13374, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за станом здоров`я обмежений до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду з 20.05.2024 і довічно (а.а.с.18, 48).
Згідно із заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , він вказує, що потребує матеріальної та фізичної допомоги та стороннього догляду, який хоче, щоб здійснював син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.а.с.23, 56).
Зазначена заява засвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області 16.05.2024 та зареєстрована в реєстрі за №2452.
12.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до командира 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Зазначив, що його батько ОСОБА_2 потребує постійного догляду (а.с.62).
Зазначений рапорт командиром 3 єгерської роти 1 єгерського батальйону Військової частини НОМЕР_1 був скерований до командира 1 єгерського батальйону Військової частини НОМЕР_1 для клопотання перед вищим командуванням по суті рапорту.
Листом від 09.07.2024 №13339 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що всупереч п.233 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, рапорт поданий без документів, які підтверджують підстави звільнення (а.а.с.17-18, 51-52).
У зазначеному листі відповідачем констатовано, що факт здійснення догляду за батьком на постійній основі саме позивачем належним чином не підтверджений, відсутня інформація про потребу батька у постійному догляді. Позивачем не надано документального підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або потреби таких членів сім`ї у постійному догляді.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправними, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі – Закон №2232-ХІІ), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначені види військової служби, серед яких - : військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ №64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено військовий стан, строк дії якого надалі продовжено відповідними Указами Президента України. 
Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва
Як встановлено судом, позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації.
Підстави звільнення з військової служби визначені ст.26 Закону №2232-ХІІ.
Так, за приписами пп."ґ" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. 
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення №1153/2008 визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №17070).
Абзацом 2 пункту 14.10 Інструкції №170 передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Отже, в силу наведених норм військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за існування у сукупності таких умов:
1) необхідність здійснювати постійний догляд за своїми батьками чи батьками дружини (чоловіка) з інвалідністю І чи ІІ групи;
2) відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи з інвалідністю, або потреба інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
При цьому, військовослужбовець, який бажає звільнитися з військової служби, подає по команді рапорт та оригінали документів, які підтверджують підстави звільнення.
Доданими позивачем до рапорту документами, які долучені також до матеріалів справи та досліджені судом (описані вище у цьому рішенні), підтверджується той факт, що батько позивача є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
Відтак, суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність документів, які підтверджують цю обставину. 
Зокрема, потреба ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у постійному сторонньому догляді з 20.05.2024 і довічно підтверджена висновком ЛКК КНП "Клеванська лікарня імені Михайла Вервеги" №13374 (а.а.с.18, 48).
Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на норми Закону України "Про соціальні послуги" від 17.01.2019 №2671-VIII (далі – Закон №2671-VIII) та Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 №345, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.10.2006 за №1098/12972, Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 №430, Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1040, Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859, Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 №587, оскільки вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.
У спірних правовідносинах позивач жодним чином не може розглядатися як надавач соціальних послуг з догляду, оскільки за приписами з ч.6 ст.13 Закону №2671-VIII, фізична особа може надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. 
Батько позивача не належить до жодної з визначених категорій осіб. 
Крім того, проаналізувавши зміст позовної заяви та заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивач має намір доглядати свого батька як син (з огляду на синівські почуття) , а не як надавач соціальних послуг.
Поряд з цим, суд констатує відсутність у спірних правовідносинах другої умови, встановленої пп."ґ" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ, та яка є обов`язковою для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, - відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення в особи, яка потребує стороннього догляду, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Так, довідкою Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 16.05.2024 №481 та актами обстеження матеріально-побутових умов №44 від 20.05.2024, №47 від 05.06.2024 підтверджується, що членом сім`ї ОСОБА_2 , 1959р.н., є його дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно з пенсійним посвідченням від 07.02.2024 № НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонером за віком (а.с.19).
Суд зауважує, що статус пенсіонера жодним чином не вказує на існування необхідності постійного стороннього догляду, а посилання позивача на те, що між батьками не склалися стосунки і вони перебувають на стадії розлучення, не підтверджені належними і допустимими доказами.
У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у звільненні з військової служби за призовом під час мобілізації, оскільки не виконуються вимоги, передбачені пп."ґ" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ.
Згідно із ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, позов до задоволення не підлягає.
При цьому, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема у справах "Гарсія Руїс проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain, заява №30544/96) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04), стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але це не означає вимогу детальної відповіді на кожен аргумент сторін. 
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_8 ).

Рішення складено 15 травня 2026 року.

Суддя       О.М. Дудар