Справа № 420/21867/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 04.07.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 32 755,98 гривень, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 p., протиправною;
- стягнути з Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (65082, Україна, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Приморська будинок, 3Є код ЄДРПОУ 43206931) 32 755,98 гривень, грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., на його користь.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025 року справу №420/21867/25 передано на розгляд судді Харченко Ю.В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2025 року справу №420/21867/25 передано на розгляд судді Вовченко О.А.
Ухвалою судді від 01.08.2025 року позов залишено без руху.
11.08.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову разом із позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд:
- визнати бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 32 755,98 гривень, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., протиправною.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 "КОД ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 32 755.98 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р. 12 листопада 2024 року ОСОБА_3 було виплачено 74 275,90 гривень, а 15 травня 2025 року було виплачено 69 026,28 гривень, що підтверджується виписками з карткового рахунку, відкритого ОСОБА_4 в АТ КВ «Приватбанк».
Відповідно до відповіді Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (вих. №09/C-13/15 від 18.06.2025 року) було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 з суми донарахованої індексації грошового забезпечення, було відраховано 32755,98 гривень податку на доходи з фізичних осіб та не проведено його грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової i компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44
Вважаючи, що при виплаті індексації грошового забезпечення у відповідача виник обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 32 755.98 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 12.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження по справі.
01.10.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Регіональним управлінням Морської охорони проводилось нарахування індексації-різниці ОСОБА_1 та йому було сплачено гроші у сумі 12.11.2024 - 74 275,90 гривень та 15.05.2025 – 69 026, 28 гривень на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 року у справі №420/17378/24, а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер виплати, здійсненої на підставі виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення абзацу 2 підпункту 1.7. частини 161 підрозділу 10 розділу ХХ та п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, та ці норми права до виниклих правовідносин не застосовуються.
Враховуючи вищевикладене, Регіональним управлінням Морської охорони було правомірно утримано з нарахованої на виконання рішення суду суми 32 755,98 (18%) податку на доходи фізичних осіб, та законних підстав для здійснення нарахування та компенсації ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб, не має, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Регіонального управління Морської охорони є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
03.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов, відповіддю на відзив, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу з 26.07.1995 по 01.08.2021.
Так згідно послужного списку ОСОБА_1 , позивач проходив військову службу з 26.07.1995 по 01.08.2021, зокрема, з 14.06.2016 по 23.11.2018 офіцером сектору оперативних чергових відділу управління службового штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 23.11.2018 по 27.12.2018 позивач перебував у розпорядженні Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України та з 27.12.2018 проходив службу на посадах Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Рішенням суду від 14.08.2024 року у справі №420/17378/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіонального управління морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково, визнано бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.08.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, протиправною, зобов`язано Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у сумі 2248,09 за період з 01.03.2018 по 01.08.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 року у справі №420/17378/24 суд постановив рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині «зобов`язання Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у сумі 2248,09 грн.за період з 01.03.2018 по 01.08.2021 із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078», прийнято нове рішення в цій частині, яким зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення у сумі 4434,99 грн за період з 01.03.2018 по 01.08.2021 із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення у справі №420/17378/24 Регіональним управлінням Морської охорони проводилось нарахування індексації-різниці ОСОБА_1 та йому було сплачено індексації грошового забезпечення у сумі 74 275,90 гривень 12.11.2024 року та 69 026, 28 гривень 15.05.2025 ркоу.
При здійсненні вказаних виплат відповідачем було утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 32755,98 грн.
Вважаючи, що при виплаті індексації грошового забезпечення у відповідача виник обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 32 755,98 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).
Відповідно до пункту 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктами 4 та 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.
Суд звертає увагу, що на відповідача, як податкового агента, Законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми позивачу.
Оскільки при виплаті грошового забезпечення (індексації) на виконання рішення суду відповідачем не було проведено компенсацію відповідних сум податку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в є такими, що підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд доходить висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 32 755,98 гривень, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р., протиправною.
Зобов`язати Регіональне управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 32755,98 грн грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачене на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 р. у справі №420/17378/24, частково зміненого Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2024 р.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя О.А. Вовченко