Справа №760/17494/24 2-а/760/702/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся в суд із позовом до Департаменту патрульної поліції (надалі за текстом - відповідач), Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП у якому просить суд: скасувати постанову ОСОБА_2 інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Чернігівській області капітана серії ЕНА №2613307 від 15.07.2024 року, постанову інспектора ОСОБА_3 взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПІ в Чернігівській області постанову ЕНА № 2613334 від 15.07.2024 року, постанову інспектора ОСОБА_4 взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 УП в Чернігівській області, серія ЕНА № 2613362 від 15.07.2024 року, якими ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., за ч. 4 ст. 122 КУПАП, в розмірі 425 грн. за п.2.4.а. ПДР, а також в розмірі 510 грн. за п. 21.11.б. ПДР та стягнути відповідні суми штрафів з Департаменту патрульної поліції, а також повернути сплачений судовий збір за три позовних вимог у сумі по 1211 грн. 20 коп. за кожну.
В обґрунтування позову зазначив, що згідно постанови серія ЕНА № 2613307 від 15.07.2024, 15.07.2024 року о 20:47:33 с. Сираї по трасі М01 77 км водій керував транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 на білому фоні та рухався зі швидкістю 103 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/ год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 50 км/год. Зафіксовано на прилад TruCam LTI 20/20 ТС000308, чим порушив п. 12.4 ПДР України, накладено штраф у розмірі 1 700 грн.
Згідно постанови ЕНА № 2613334 від 15.07.2025 року, 15.07.2024 року о 20:47:09 по трасі М01 77 км водій керував транспортним засобом та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив п. 2.4а ПДР України, накладено штраф у розмірі 425 грн.
Згідно постанови ЕНА № 2613362 від 15.07.2025 року, 15.07.2024 року о 20:47:13 по трасі М01 77 км водій керував транспортним засобом та перевозив дитину зростом до 150 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи а саме «Бустера», що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11 б ПДР України, накладено штраф у розмірі 510 грн.
Вважає, що оскаржувані постанови є незаконними, винесені з порушенням закону та підлягають скасуванню. 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року адміністративний позов залишений без руху.
11 вересня 2024 року на виконання Ухвали суду позивач надав заяву про усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
06 листопада 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у даній справі інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та чинним законодавством України. Зазначає, що під час несення служби, екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam ІІ (серійний номер ТС000308) було виявлено правопорушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу рухався зі швидкістю 103 км/год при цьому перевищив максимально допустиму швидкість на 50 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП, поліцейським було винесено оскаржувану постанову та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 1700 грн. Вимірювання швидкості руху за допомогою приладу із фото та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції є необґрунтованим та спростовується інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Також, вважає, що позивач не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, перевозив дитину зростом до 150 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи а саме «Бустера», що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, вказані постанови є повністю обґрунтованими та ґрунтуються на вимогах закону. Просить у позові відмовити у повному обсязі.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо постанови № ЕНА № 2613307 від 15.07.2024 року суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 15 липня 2024 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальовим А.В. винесено постанову серія ЕНА № 2613307 від 15.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень, за порушення п. 12.4 ПДР України.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 15.07.2024 року о 20:47:33 с. Сираї по трасі М01 77 км, позивач керував транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 на білому фоні та рухався зі швидкістю 103 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/ год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, швидкість вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 ТС000308, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно розділу 33 ПДР «Дорожні знаки», визначено, що дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» відноситься до інформаційно-вказівних знаків. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).
З дослідженого фото та відео на DVD диску із записами приладу TruCАM ІІ LTI 20/20, серійний номер TC000308 вбачається, що позивач рухався на автомобілі Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху.
Зі змісту відеозапису чітко вбачається порушення позивачем Правил дорожнього руху, оскільки його автомобіль рухався зі швидкістю 102 км/год. На відео та фото видно, як червона позначка фіксується на автомобілі позивача з відстані 207,3 м, тобто вимірює швидкість саме даного автомобіля.
Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно Наказу МВС України № 347 від 26.04.2017 «Про організацію виготовлення та видачі службових посвідчень Національної поліції України» службове посвідчення є офіційним документом, що посвідчує належність особи до Національної поліції, підтверджує її повноваження, встановлені законодавством України.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд вважає, що інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальов А.В., приймаючи оскаржувану постанову, діяв в межах та спосіб, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову в частині оскарження постанови ЕНА №2613307 від 15.07.2024 року, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Отже, постанова серії ЕНА №2613307 від 15.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., винесена інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальовим А.В. ґрунтується на вимогах закону, тому підстав для задоволення позову в цій частині суд не знаходить.
Щодо постанов ЕНА № 2613334 від 15.07.2025 року та ЕНА № 2613362 від 15.07.2025 року.
Судом встановлено, що 15.07.2024 року о 20:47:09 по трасі М01 77 км водій керував транспортним засобом та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, чим порушив п. 2.4а ПДР України, накладено штраф у розмірі 425 грн.
15.07.2024 року о 20:47:13 по трасі М01 77 км водій керував транспортним засобом та перевозив дитину зростом до 150 см. у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи а саме «Бустера», що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конструкцією цього транспортного засобу, чим порушив п. 21.11 б ПДР України, накладено штраф у розмірі 510 грн.
Суд наголошує на тому, що лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення Чубаревим поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, а саме не доведено порушенням ним. п. 2.4 а, 21.11 б ПДР України, оскільки при дослідженні долученого відповідачем відео не зафіксованого постановлених в провину позивачу правопорушень, а отже всі сумніви тлумачаться судом на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно з ч. 3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 10 ст. 121 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.
Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 3028 гривні.
Тобто за подання позовної заяви з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у сумі 605,60 грн. (3028 грн. х 0,2).
Проте, позивачем надано доказ сплати судового збору у розмірі 3 633,60 грн. (платіжна інструкція №8073-2501-8460-2810 від 25.07.2024, №8286-8264-8761-9248 від 25.07.2024, № 9736-0007-5742-7122 від 25.07.2024), а тому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 х 3 грн. = 1 816,80 підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір». А з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає до стягнення 1 211,20 грн. за дві вимоги позивача, які судом задоволені.
На підставі викладеного, ст.ст. 7, 122, 222, 245, 251, 252, 258, 268, 278, 280, 283, 287, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 90, 94, 241-246, 257, 262, 286 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити частково.
Постанову від 15 липня 2024 року серії ЕНА № 2613334 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Постанову від 15 липня 2024 року серії ЕНА № 2613362 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності в частині оскарження постанови ЕНА № 2613307 - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок, згідно платіжних інструкцій №8073-2501-8460-2810 від 25.07.2024, №8286-8264-8761-9248 від 25.07.2024, № 9736-0007-5742-7122 від 25.07.2024, повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України у відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Повне найменування сторін:
позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач - Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646);
відповідач - Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП (місцезнаходження: м. Чернігів, вул.. Громадська, 66, код ЄДРПОУ 40108651).
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Верещінська