ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1406/26
16 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оформленої листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.10.2025 №7186/-7539/Б-02/8-1900/25; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи 15.08.1990 по 19.09.2025 на посаді вчителя; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посадах, на яких набув право на призначення та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зазначив, що положення чинного законодавства пов`язують право на нарахування та виплату спірної допомоги із посадою, яку займав пенсіонер, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Відтак, вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню та звернулася до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 16.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, оскільки не підтверджено, що на день досягнення пенсійного віку (27.03.2025) він має 35 років страхового стажу у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Також, просить врахувати, що до стажу роботи зараховані усі періоди роботи, робота на яких дає право на призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Як встановлено судом, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.09.2025 за №19235001112 позивачу було призначено пенсію за віком, інших видів пенсійного забезпечення до цього не отримував. 
02.10.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення на підставі пункту 71 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 16.10.2025 за №7186-7539/Б-02/8-1900/25 відповідач відмовив позивачу у виплаті такої грошової допомоги, зазначивши, що у ОСОБА_1 відсутнє право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки на дату досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) він не набув 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Відповідно до підпункту е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 згаданого Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати такої допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.
Пунктом 2 згаданого Порядку встановлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.
Зміст Розділу 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ) в частині Найменування закладів і установ містить зазначення - загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи, а в частині Найменування посад - містить зазначення, серед іншого, учителі, директори, при цьому зміст пункту 2 Примітки такого нормативно-правового акта визначає, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених відповідним переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно записів трудової книжки позивача від 07.01.1988 серії НОМЕР_1 позивач працював на таких посадах в закладах освіти: 15.08.1990 – призначений на посаду вчителя географії і історії Раковецької НС школи (неповної середньої школи) Збаразького району Тернопільської області; 07.09.1991 – звільнений з роботи вчителя географії і історії Раковецької НС школи у зв`язку з переведенням в Доброводівську середню школу; 07.09.1991 – переведений за його згодою на посаду вчителя біології Доброводівської середньої школи; 01.09.1998 – призначений заступником директора по навчально-виховній роботі загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с.Доброводи; 14.09.2015 – звільнено з посади заступника директора по навчально-виховній роботі за угодою сторін; 29.08.2018 – звільнено з посади вчителя біології Доброводівської ЗОШ І-ІІІ ступенів в порядку переведення на іншу посаду; 30.08.2018 – призначено на посаду вчителя біології, захисту Вітчизни, початкової військової підготовки в порядку переведення з посади вчителя біології Доброводівської ЗОШ І-ІІІ ступенів; 19.12.2018 – призначений на посаду директора Доброводівської ЗОШ І-ІІІ ступенів; 25.01.2021 – Доброводівська ЗОШ І-ІІІ ступенів Доброводівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області перейменована на опорний заклад «Доброводівська ЗОШ І-ІІІ ступенів» Збаразької міської ради Тернопільської області; 31.08.2022 – опорний заклад «Доброводівська ЗОШ І-ІІІ ступенів» Збаразької міської ради Тернопільської області перейменована на Доброводівський ліцей імені Олександра Смакули Збаразької міської ради Тернопільської області; 18.12.2024 – звільнено з посади директора Доброводівського ліцею імені Олександра Смакули Збаразької міської ради Тернопільської області у зв`язку із закінченням дії трудового договору; 19.12.2024 – призначено на посаду директора Доброводівського ліцею імені Олександра Смакули Збаразької міської ради Тернопільської області (продовжує працювати).
На підтвердження роботи у вказані вище періоди позивачем до позовної заяви також долучені довідки, архівні довідки, накази.
Таким чином, враховуючи записи трудової книжки позивача, його стаж на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», станом дату звернення за призначенням пенсії 19.09.2025, становить понад 35 років.
Суд також вважає, що право на отримання відповідної грошової допомоги не залежить та не пов`язане із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №234/13835/17, від 28.02.2019 у справі № 718/2293/16-а, від 05.03.2019 у справі №686/9307/17, від 12.03.2019 року по справі № 647/514/17, від 13.03.2019 по справі №602/958/16-а, від 19.03.2019 по справі №466/5637/17, згідно з якою право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.
Отже, в даній нормі йдеться про те, що обов`язковою умовою для отримання грошової допомоги є те, що особа, яка на день досягнення пенсійного віку, до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком.
З огляду на те, що позивач на момент призначення пенсії за віком працював у відповідному закладі освіти та має достатній трудовий стаж роботи в такому закладі, при цьому, раніше не отримував пенсію, суд вважає, що позивач має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.03.2019 у справі №127/9277/17.
З огляду на це, в силу приписів п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач має право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню).
При цьому, період роботи з 15.08.1990 по 19.09.2025 на посаді вчителя підлягає до зарахування позивачу до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як згідно Протоколу Форма РС-право, вказаний період зарахований позивачу як працівникові освіти; страховий стаж позивача складає 42 роки 02 місяці 26 днів.
Разом з тим, як вже зазначалось вище, спірний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці позивача, а також долученими до позовної заяви довідками.
Втім, відповідач, відмовляючи позивачу у виплати одноразової грошової допомоги, покликається на те, що позивач не набув 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Оскільки суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оформленої листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.10.2025 №7186/-7539/Б-02/8-1900/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи 15.08.1990 по 19.09.2025 на посаді вчителя.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 16 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ),
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 код ЄДРПОУ:14035769)
Головуюча суддя Дерех Н.В.