Справа № 510/1565/23
Провадження № 2/510/357/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 р. Ренійський районний суд Одеської області 

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_4 та складається з квартири АДРЕСА_1 . 
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом. У встановлений законодавством строк сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , однак позивач прийняв її в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Пізніше, 25.03.2023 р., позивач звернувся до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, його представник – адвокат Златі Н.С. направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, направили до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просили розглянути справу за їх відсутності. 
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , померла – ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 345, серія НОМЕР_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , батько – ОСОБА_5 , мати – ОСОБА_4 , серія НОМЕР_3 від 15.10.1970 р.; копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прізвище дружини після розірвання шлюбу – « ОСОБА_8 », серія НОМЕР_4 від 07.06.1994 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , прізвище дружини після укладення шлюбу – « ОСОБА_10 », серія НОМЕР_5 від 15.12.2001 р.; довідка РБТІ № 98 від 08.02.2006 р., згідно якої ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі – продажу від 11.05.2005 р. № 1508; довідка Ренійської міської ради від 20.12.2011 р., згідно якої до складу сім?ї ОСОБА_4 входить син ОСОБА_1 ; домова книга, згідно якої ОСОБА_1 з 07.07.2006 р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15852907 від 07.09.2007 р.; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 ; копія нотаріально посвідченого договору купівлі – продажу від 11.05.2005 р.; витяг з Державного реєстру правочинів від 11.05.2005 р.; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7399988 від 01.06.2005 р.; лист завідувачки РДНК № 52/01-16 від 17.01.2024 р., згідно якого після смерті ОСОБА_4 , 22.08.2022 Р. спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75462315 від 17.01.2024 р.
Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Під час життя ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач (син спадкодавця) та відповідачі (син та донька спадкодавця).
У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, сторони не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не заводилась. Однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав (був зареєстрований) разом із спадкодавцем, що підтверджується домовою книгою. Відповідачі на момент смерті спадкодавця не мешкали разом з ним, тобто спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, не прийняли. 
25.03.2023 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. 
Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері ОСОБА_4 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі як спадкоємці першої черги за законом, ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняли.
Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Відповідачі ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняли, не заперечують проти прийняття спадщини позивачем, про що свідчить їх заява, яка долучена до матеріалів справи. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено.
Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього. 
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд - 
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області від 25.08.1999 р.) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя К.В. Сорокін