Суддя Попова В. О. 
Справа № 646/8466/25 
Провадження № 2/644/1463/26 
28.04.2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Попової В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» в особі керівника Романенка М.Е., звернувся до Основ`янського районного суду м.Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200428205 від 10.01.2016, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою, право вимоги за яким перейшли позивачу на підставі Договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів, у розмірі 57 011 грн 41 коп., з яких 19 370 грн 56 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 37 640 грн 85 коп. – заборгованість за відсотками. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань просить стягнути з відповідачки 3% річних у сумі 5 126 грн 34 коп. та інфляційні втрати у сумі 12 466 грн 37 коп. Також просить стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі –Банк) та ОСОБА_1 , укладено угоду № 200428205 щодо кредитування (далі – Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 24 570 грн 56 коп., з встановленим строком користування з 10.01.2016 по 10.01.2018, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 
20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» (далі – позивач), набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 07.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 57 011 грн 41 коп., з яких: 19370 грн 56 коп. – заборгованість за кредитом, 37640 грн 85 коп. – заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору – реєстрі кредитних договорів.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК відповідачу нараховані на суму боргу інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань – 12 466 грн 37 коп. та 3 % річних – 5126 грн 34 коп. 
Ухвалою судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 01 вересня 2025 року, вищезазначена цивільна справа була направлена до Індустріального районного суду міста Харкова для розгляду за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 646/8466/25, провадження 2/644/4905/25 передано в провадження судді Попової В.О.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
24 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки – адвоката Габор В.В., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 07 листопада 2025 року № 5254/2025-4094047, надійшов відзив на позовну заяву в якому просить визнати поважною причину пропуску строку на подання відзиву та поновити його. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в ньому. Зокрема зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 категорично не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Діджи Фінанс», оскільки відсутні належні та достовірні докази, які б підтверджували факт існування заборгованості за кредитним договором №200428205 від 10.01.2016. Зазначає, що на підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам ОСОБА_1 , зокрема, за рахунками № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Однак надані виписки сформовані не з дати укладення спірного кредитного договору (10.01.2016), а з 23.05.2016. Крім того, за змістом виписок відображені номери рахунків ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), які не відповідають рахунку, що зазначений у заяві №200428205 від 10.01.2016 - №29093528020401. Також вважають, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору №200428205 від 10.01.2016. Звертають увагу суду, що позивачем не надано доказів зарахування коштів на рахунок, який визначений в розділі 2 Заяви (№29093528020401). Також посилаються на те, що розрахунок суми заборгованості, який підписаний директором ТОВ «Діджи Фінанс» відображає лише сукупну суму заборгованості без детального помісячного розрахунку такої заборгованості. Тому з огляду на розбіжності щодо номеру рахунку, відсутність доказів зарахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , відсутність первинних документів на підтвердження розміру заборгованості, відповідачка вважає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» є недоведеними. Щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за відсотками зазначають , що позивачем заявлено до стягнення сума заборгованості за відсотками у розмірі 37 640 грн 85 коп., яка нарахована в період з 25.02.2019 по 23.02.2022. В заперечення вказаної суми заборгованості, звертають увагу, що строк кредиту за кредитним договором №200428205 від 10.01.2016 склав 731 день, тобто до 10.01.2018. Відтак, заявлена сума заборгованості по відсоткам не охоплює період кредитування, а тому є такою, що нарахована поза межами строку кредитування. З урахуванням наведених розбіжностей не зрозуміло з яких складових виходив банк, нараховуючи заборгованість за відсотками у розмірі 37 640 грн 85 коп. Будь-яких належних доказів законності нарахування такого розміру відсотків позивачем не надано. Також з підстав викладених у відзиві вважають нарахування інфляційних втрат та 3 % річних в період з 12 березня 2020 року до 23 лютого 2022 року таким, що не відповідає нормам матеріального права (т. 2 а.с.111-116).
28 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача Романенком М.Е. подано відповідь на відзив, згідно яких наполягає на обґрунтованості позовних вимог, просить задовольнити з підстав викладених в них, які аналогічні викладеному у позовній заяві (т. 2 а.с.131-132).
02 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки – адвоката Габор В.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких наполягає на доводах, які аналогічні викладеним у відзиві на позов (т. 2 а.с. 136-137). 
Інших заяв, клопотань тощо від сторін не надходило.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. В прохальній частині позову просять розгляд справи проводити без участі представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно. В матеріалах справи наявна заява представника відповідачки – адвоката Габор В.В. про розгляд справи у відсутність сторони відповідачки. Проти задоволенню позову заперечують повністю з підстав, викладених у відзиві.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним для реалізації сторонами їх прав, а також для всебічного та об`єктивного розгляду справи визнати поважними причини пропуску строку на подання відзиву, поновити стороні відповідачки строк для подачі відзиву. 
Дослідивши матеріали справи, письмові докази надані сторонами та з`ясувавши фактичні обставини, суд доходить висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з викладених нижче підстав.
Суд, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.
10 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» із заявою (оферта) № 200428205, в якій згідно п. 2 просила надати їй кредит на таких умовах: назва продукту – споживчий кредит 0-12-24/2,25, рахунок клієнта – 29093528020401, сума кредиту – 24 570 грн 56 коп., строк кредиту – 731 день з 10.01.2016 по 10.01.2018, розмір процентної ставки за кредитом – 0,0001% річних; графік платежів: щомісячний платіж – 1320 грн, останні платіж – 13 24 грн 64 коп. Вказана заява підписана ОСОБА_1 власноруч (т. 1 а.с. 39).
Окрім цього 10 січня 2016 року ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету № 2253877, в якій зазначені її особисті дані, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспорті дані, адресу реєстрації місця проживання, місце роботи, дохід тощо (т. 1 а.с. 40).
До позовної заяви додано Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, підписану власноруч ОСОБА_1 , в якій зазначені умови кредитування аналогічно викладеному в заяві (оферта) № 200428205 від 10.01.2016 (т. 1 зворот. бік а.с. 42).
На підтвердження заборгованості та її розміру позивач подав до суду виписки за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам ОСОБА_1 , зокрема, за рахунками № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 49-250, т. 2 а.с. 1-80).
Згідно розрахунку, сформованого директором ТОВ «Діджи Фінанс», сума заборгованості за кредитним договором № 200428205 від 10.01.2025 , інфляційних втрат та 3% річних складає: сума боргу – 57 011 грн 41 коп., інфляційне збільшення 12 466 грн 37 коп., штрафні санкції – 5 126 грн 34 коп., всього – 74 604 грн 12 коп. (т. 1 а.с. 47).
20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору (т. 1 а.с. 17-18).
Відповідно до наданої копії платіжного доручення № 25 від 09 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти у сумі 5307 308 39 коп. (т. 1 а.с. 19).
З наданої представником позивача копії витягу з Додатку №1 до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, в якому під № 15871 зазначено наступні відомості: боржник - ОСОБА_1 , кредитний договір № 200428205 від 10.01.2016, загальний розмір заборгованості 57 011 грн 41 коп., з яких: 19 370 грн 56 коп. -заборгованість за кредитом, 37 640 грн 85 коп. -заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 7-9).
Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до частини 1статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження заборгованості та її розміру позивач подав виписку за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 по особовим рахункам ОСОБА_1 , зокрема, за рахунками № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , сформовані з 04.11.2019, а не з часу укладення кредитного договору.
У виписці зазначені номери рахунків, які не відповідають рахунку № НОМЕР_4 , зазначений у заяві № НОМЕР_5 від 10.01.2016.
Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачці та відкриті на виконання кредитного договору № 200428205 від 10.01.2016, суду не надано.
Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості.
Крім того, як вбачається з наданого представником позивача копії графіку платежів до кредитного договору № 200428205 від 10.01.2016 адресованого ОСОБА_1 від ПАТ «Банк Михайлівський», повідомляє, що банк уклав з нею вказаний кредитний договір та надав їй кредит в розмір 24 570 грн 56 коп. та відкрив для неї рахунок № НОМЕР_4 для використання в рамках вказаного кредитного договору (а.с. 42).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.
Матеріали справи не містять виписки по рахунку № НОМЕР_4 , зазначений у заяві № 200428205 від 10.01.2016.
В супереч вимог ст.12, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позичальнику відповідно до умов договору № 200428205 від 10.01.2016 замість рахунку № НОМЕР_4 відкрито рахунки № № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» , ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_6 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Рішення складено 28.04.2026.

Суддя В.О. Попова