ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 "12" червня 2026 р.	м. Одеса 	 Справа № 504/5042/23	
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
розглянувши зареєстровану 02.06.2026 за вх. № 2-1094/26
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ”
про ухвалення додаткового рішення 
у справі № 504/5042/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів – Фермерського господарства “Соти”, про стягнення заборгованості за договорами поруки солідарно,
зазначає наступне:
Товариство з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” (надалі – ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ”, Позивач) у листопаді 2023 року звернулось до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовною заявою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 , Відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі – ОСОБА_2 , Відповідач 2) та ОСОБА_3 (надалі – ОСОБА_3 , Відповідач 3) 625996,86 грн заборгованості.
Обґрунтовуючи підстави звернення із позовом до суду посилається на те, що між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” та Фермерським господарством “СОТИ” укладено 14.08.2018 договір поставки № 522/08-19, у зв`язку із невиконанням останнім взятих на себе зобов`язань рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2022 у справі № 916/3961/21 стягнуто на користь Позивача 625996,86 грн заборгованості.
Поряд із наведеним, 15.08.2019 між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено окремі договори поруки №№ 15/19/1, 15/19/3 та 15/19/2 відповідно, за якими останні поручились на виконання Фермерським господарством “СОТИ” взятих на себе за укладеним 14.08.2018 договором поставки № 522/08-19 зобов`язань.
З огляду на те, що станом на час звернення із позовом до суду Фермерським господарством “СОТИ” зобов`язання не виконано, в тому числі в процесі примусового виконання рішення суду, ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” просить солідарно стягнути з поручителів 625996,86 грн заборгованості.
Позовна заява містить визначення орієнтованого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу обсягом 20000,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2023 позовній заяві ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 504/5042/23.
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.06.2024 у справі № 504/5042/23 заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” вимоги задоволено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20.05.2025 заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.06.2024 у справі № 504/5042/23 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” заборгованості за договором поруки у розмірі 625996,86 грн скасовано та провадження у цій справі закрито. Роз`яснено, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.06.2025 передано справу № 504/5042/23 до Господарського суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 18.07.2025 визначено суддю Гута С.Ф. для подальшого розгляду справи № 504/5042/23.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.07.2025 суддею Гутом С.Ф. прийнято справу за позовом ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до розгляду та відкрито провадження у справі № 504/5042/23, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В процесі розгляду справи по суті, а саме у призначеному на 28.05.2026 судовому засіданні, представником ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до закінчення судових дебатів, повідомлено, що у разі задоволення позову буде заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу.
28 травня 2026 року судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення у справі, котрим задоволено заявлені ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” позовні вимоги.
02 червня 2026 року ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а саме просить:
стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у Господарському суді Одеської області у розмірі 6666,66 грн; 
стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у Господарському суді Одеської області у розмірі 6666,66 грн;
стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у Господарському суді Одеської області у розмірі 6666,66 грн.
До заяви додано договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.10.2023 разом із додатковою угодою від 22.07.2025, актом № 1 від 01.06.2026, розрахунком погодинної вартості послуг (роботи) адвоката.
02 червня 2026 року ОСОБА_1 представлено заперечення (клопотання) про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, просить зменшити розмір витрат та виключити з розрахунку витрат на суму 6500,00 грн (за послуги надалі у цивільному процесі упродовж 2023 року); визначити загальний розмір правничої допомоги обсягом не більше 2000,00 грн. 
Зазначає про безпідставне включення витрат із закритого цивільного провадження до загальної суми витрат на професійну правничу допомогу у справі, завищення часу участі у судових засіданнях (просить врахувати фактичний час проведення судових засідань).
02 червня 2026 року ОСОБА_2 представлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, просить зменшити розмір витрат та виключити з розрахунку витрат на суму 6500,00 грн (за послуги надалі у цивільному процесі упродовж 2023 року); визначити загальний розмір правничої допомоги обсягом не більше 2000,00 грн. 
Зазначає про безпідставне включення витрат із закритого цивільного провадження до загальної суми витрат на професійну правничу допомогу у справі, завищення часу участі у судових засіданнях (просить врахувати фактичний час проведення судових засідань).
Письмових заперечень та/або міркувань стосовно поданої заяви про розподіл судових витрат ОСОБА_3 не представлено. 
Приписам частини 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Приписами статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати (частина 1).
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи (частина 3).
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини 3 статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про можливість вирішення питання про ухвалення додаткового рішення без повідомлення учасників справи та/або призначення судового засідання, оскільки подана ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” заява стосується вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу).
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши надані до матеріалів справи докази, судом встановлено:
03 жовтня 2023 року між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” (Клієнт) та Соколовим Д.С. (Адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (Договір), умовами пункту 1.1 якого передбачено, що Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: консультації, складання та направлення адвокатських запитів; представництво інтересів Клієнта в Комінтернівському районному суді Одеської області за позовом ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами поруки у розмірі 625996,86 грн, у тому числі участь у судових засіданнях, складання та подача з правом підпису будь-яких необхідних процесуальних документів в ході розгляду зазначеної судової справи.
Адвокат, на підставі звернення Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги:
Представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів зі всіма процесуальними правами, передбаченими процесуальним законодавством України (пункт 2.1.1).
Надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнта в процесі здійснення діяльності (пункт 2.1.4).
Представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в усіх державних, громадських, кооперативних, комунальних, приватних підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, організаційно правової форми, галузевої належності чи форми власності, в тому числі в органах державної реєстрації актів цивільного стану, для чого Адвокату надано право: подавати різні заяви, адвокатські запити, запити в усі необхідні установи та організації, отримувати, відповіді, довідки, документи, відомості, розписуватися за Клієнта, сплачувати від Клієнта належні платежі (державне мито) (пункт 2.1.5).
Вартість послуг (винагорода) за цим Договором становить 20000,00 (двадцять тисяч) грн, сплачується після підписання Сторонами Акту наданих послуг (пункт 4.1).
Сумою Договору (загальною вартістю послуг) є сума всіх грошових коштів, що сплачені Клієнтом на користь Адвоката за цим Договором (пункт 4.2).
Грошові кошти сплачуються у готівковій формі або у безготівковій формі на рахунок, відкритий в установі банку для провадження незалежної професійної діяльності (пункт 4.3).
Вартість послуг (винагорода) за даним договором може змінюватися лише за згодою Сторін та зазначається у додаткових угодах до даного Договору (пункт 4.4).
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (пункт 6.1).
Представлена копія Договору містить залишені представниками підписи та скріплена печатками контрагентів.
22 липня 2025 року між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до пункту 1 якої погоджено викласти пункт 1.1 Договору у наступній редакції: «Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: консультації, складання та направлення адвокатських запитів; представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Одеської області у справі № 504/5042/23 за позовом ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами поруки у розмірі 625996,86 грн, у тому числі участь у судових засіданнях, складання та подача з правом підпису будь-яких необхідних процесуальних документів в ході розгляду зазначеної судової справи».
Правова допомога вважаються наданою після підписання цієї Додаткової угоди та Акту виконаних робіт (пункт 2).
Сторони погодили, що оплата послуг адвоката здійснюється протягом 10 днів після підписання цієї Додаткової угоди та Акту виконаних робіт (пункт 3).
01 червня 2026 року між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом підписано акт № 1 до Договору, відповідно до якого другим надано першому наступний обсяг послуг, котрий включає:
Надання особистих консультацій з питань законодавства по судовій справі № 504/5042/23 (2 одиниці) – загальною вартістю 2000,00 грн; підготовка та подача позовної заяви (1 одиниця) – 4500,00 грн; підготовка та подача відповіді на відзив (1 одиниця) – 3000,00 грн; участь у судовому засіданні (7 одиниць) – 10500,00 грн.
У підписаному акті зазначено, що підписанням даного Акту Сторони засвідчують, що послуги надані Адвокатом Клієнту належним чином, відповідно до умов Договору.
Також 01.06.2026 між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом погоджено розрахунок погодинної оплати послуг (роботи) Адвоката по господарський справі № 504/5042/23, котрий містить:
Надання особистих консультацій з питань законодавства но судовій справі № 504/5042/23 03.10.2023 та 22.07.2025 обсягом 2 години та вартістю 2000,00 грн (1000,00 грн за 1 годину);
Підготовка та подача позовної заяви 04.10.2023 обсягом 3 години та вартістю 4500,00 грн (1500,00 грн за 1 годину);
Підготовка та подача відповіді на відзив 26.02.2026 обсягом 2 години та вартістю 3000,00 грн (1500,00 грн за 1 годину);
Участь у судових засіданнях 19.02,05.03,31.03,07.04,21.04,12.05,28.05.2026 обсягом 7 годин та вартістю 10500,00 грн (1500,00 грн за 1 годину).
Адвокат Соколов Д.С. представляє інтереси ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” у Господарському суді Одеської області на підставі довіреності від 28.02.2025, виданої ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ”. 
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення, господарський суд виходить із наступного.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно ж до положень статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно із статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зі змісту частини 3 статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно із частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою – до закінчення судових дебатів.
Як зазначалось, представляючи позовну заяву ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” зазначено про орієнтований розмір судових витрат на професійну правничу допомогу обсягом 20000,00 грн.
В процесі розгляду справи по суті, а саме у призначеному на 28.05.2026 судовому засіданні, представником ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до закінчення судових дебатів, повідомлено, що у разі задоволення позову буде заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу.
28 травня 2026 року судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення у справі, котрим задоволено заявлені ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” позовні вимоги.
Вже 02.06.2026 ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додано досліджені в описовій частині документи. 
Згідно із статтею 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” дотримано вимоги процесуального кодексу як в частині своєчасного надання доказів, так і в частині звернення з відповідною заявою про розподіл судових витрат.
Частиною 2 статті 126 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до положень частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі № 916/1340/18.
Судом встановлено, що 03.10.2023 між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” (Клієнт) та Соколовим Д.С. (Адвокат) укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, умовами пункту 1.1 якого передбачено, що Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: консультації, складання та направлення адвокатських запитів; представництво інтересів Клієнта в Комінтернівському районному суді Одеської області за позовом ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами поруки у розмірі 625996,86 грн, у тому числі участь у судових засіданнях, складання та подача з правом підпису будь-яких необхідних процесуальних документів в ході розгляду зазначеної судової справи.
При цьому 22.07.2025 року між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до пункту 1 якої погоджено викласти пункт 1.1 Договору у наступній редакції: «Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: консультації, складання та направлення адвокатських запитів; представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Одеської області у справі № 504/5042/23 за позовом ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами поруки у розмірі 625996,86 грн, у тому числі участь у судових засіданнях, складання та подача з правом підпису будь-яких необхідних процесуальних документів в ході розгляду зазначеної судової справи».
В свою чергу, Адвокат Соколов Д.С. представляє інтереси ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” у Господарському суді Одеської області на підставі довіреності від 28.02.2025, виданої ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ”. 
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України). 
Дана позиція є усталеною і підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 28.06.2022 у справі № 910/5543/21, від 15.06.022 у справі № 911/2652/17(911/3581/20), від 07.06.2022 у справі № 906/323/21, від 14.06.2022 у справі № 922/2321/20(922/2139/21), від 31.05.2022 у справі № 927/727/21, від 31.05.2022 у справі № 927/728/21, від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, від 18.05.2022 у справі № 922/2339/21, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19,від 11.05.2022 у справі № 902/974/21, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18.
Відтак, відсутність оплати вартості фактично наданих послуг не є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення. 
Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).
За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 26 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”).
За змістом частини 3 статті 27 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Частиною 5 статті 15 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” передбачено, що стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правничої допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання.
Отже, надання правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”. 
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Умови укладеного між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом Договору передбачають, що вартість послуг (винагорода) за цим Договором становить 20000,00 (двадцять тисяч) грн, сплачується після підписання Сторонами Акту наданих послуг (пункт 4.1).
Судом досліджено складені 01.06.2026 між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом акт наданих послуг та розрахунок погодинної оплати послуг (роботи) останнього.
Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом Договору, судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми. 
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
З огляду на викладене господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, фіксований розмір гонорару, погоджений між ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” як Клієнтом та Соколовим Д.С. як Адвокатом у Договорі про надання правової (правничої) допомоги, передбачає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Позивачем і його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений Адвокатом Позивача час на надання послуг правничої допомоги, зазначена кількості витрат такого часу в детальному описі робіт адвоката.
Наведене стосується як викладеного Адвокатом Соколовим Д.С. у підписаному із ТОВ “ЮГ-РЕЗЕРВ” акті № 1, так і погодинному розрахунку оплати послуг (роботи) Адвоката. Так і викладеного Корчагіним П.М. та ОСОБА_2 у запереченнях стосовно безпідставного включення витрат із закритого цивільного провадження та завищення участі у судових засіданнях.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частиною 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Статтею 15 ГПК України унормовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 921/434/21 зазначено, що принцип пропорційності – загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У відповідності до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених (які підлягають понесенню) Позивачем на правничу допомогу, через призму критеріїв, встановлених частиною 5 статті 129 ГПК України, господарський суд зазначає, що справа не є складною, не містить значної кількості різноманітних доказів або складних юридичних конструкцій.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як складність справи, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованістю та пропорційністю до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, суд доходить до висновку, що визначена у Договорі про надання правової (правничої) допомоги сума гонорару Адвоката обсягом 20000,00 грн відповідає як встановленим ГПК України критеріям, так і обсягу наданих Адвокатом послуг, відтак доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 6666,66 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі № 504/5042/23.
При цьому суд також керувався тим, що зменшення розміру витрат до 2000,00 грн, про що також клопотали Відповідачі, не ґрунтується ані на фактичних обставинах, встановлених судом, ані на нормах процесуального закону, а також порушує право Позивача на правомірне очікування стороною, відшкодування своїх розумних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 2, 16, 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” про ухвалення додаткового рішення у справі № 504/5042/23 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 11, офіс 3, Код ЄДРПОУ 31502667) 6666/шість тисяч шістсот шістдесят шість/грн 66 коп. витрат на професійну правничу допомогу у справі № 504/5042/23.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 11, офіс 3, Код ЄДРПОУ 31502667) 6666/шість тисяч шістсот шістдесят шість/грн 66 коп. витрат на професійну правничу допомогу у справі № 504/5042/23.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮГ-РЕЗЕРВ” (65058, м. Одеса, вул. Армійська, буд. 11, офіс 3, Код ЄДРПОУ 31502667) 6666/шість тисяч шістсот шістдесят шість/грн 66 коп. витрат на професійну правничу допомогу у справі № 504/5042/23.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку. 
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Повне додаткове рішення складено 12 червня 2026 р. 

Суддя С.Ф. Гут