ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 461/2920/26 пров. № А/857/25746/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р.,
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,
з участю секретаря Майстрів Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 - адвоката Самолюка Василя Васильовича на рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2026 року у справі № 461/2920/26 за адміністративним позовом Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у Львівській області до громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з країни,-

суддя в 1-й інстанції Мироненко Л.Д.,
час ухвалення рішення 20.04.2026 року,
місце ухвалення рішення м.Львів,
дата складання повного тексту рішення 20.04.2026 року,

в с т а н о в и в :

Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулося в суд з позовом до громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з країни
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2026 року позов задоволено. Продовжено строк затримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, його оскаржив представник відповідача, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у матеріалах справи наявний? лист Посольства Арабської Республіки Єгипет, яким підтверджено ідентифікацію Абоурас Фахд Отхмана. Відсутність коштів для його повернення не є підставою для продовження строку затримання, оскільки законом не передбачена така підстава. Відповідача затримано 23 квітня 2025 року. Лише 06 жовтня 2025 року ЗМУ ДМС звернулося до Посольства Арабської Республіки Єгипет з проханням про ідентифікацію та видачу свідоцтва на повернення. Після отримання підтвердження особи від Посольства позивач не вжив жодних подальших заходів щодо видворення: не придбав проїзні документи, не ініціював транзитне перевезення територією Республіки Молдова (що прямо передбачено статтею 8 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Молдова про реадмісію осіб від 06.09.2018 No 2534-VIII). Таке тривале бездіяльність органу державної влади щодо виконання своїх обов`язків не може виправдовувати подальше позбавлення волі особи. Відповідач страждає на тяжке стоматологічне захворювання (множинний карієс з втратою жувальної ефективності), проте належного лікування відповідачу так і не надано.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце. У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно рiшення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року у справі №461/3313/25 за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області було затримано громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі № 461/3313/25 апеляційну скаргу громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року - без змін.
В подальшому, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2025 року строк перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, був продовжений ще на шість місяців.
Частиною першою статтею 289 КАС України визначено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.
Частиною одинадцятою статтею 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Частиною тринадцятою статтею 289 КАС України зазначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Отже, спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме частина одинадцята статті 289 КАС України, зміст якої розкривається частиною тринадцятою вказаної статті. 
Отже, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
При цьому, процедура ідентифікації особи іноземця чи особи без громадянства - нелегального мігранта здійснюється не заради самої ідентифікації, а з чіткою правовою метою подальшого видворення за межі території України або передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію на підставі документів, які дають право особі легально перетнути кордон України в напрямку виїзду.
Таким чином, згідно із частиною тринадцятою статті 289 КАС України, пунктом шостим розділу III Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 No353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, служби безпеки України 22.012018 No38/77) (далі – Інструкція), умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
З наведеного слідує, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для забезпечення його примусового видворення мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.
Колегією суддів встановлено, що з метою забезпечення примусового видворення Відповідача, Державна міграційна служба України листом за No8.3-3651/1-26 від 31.03.2026 звернулася до Посольства Арабської Республіки Єгипет, яким повідомила про те, що 21.01.2026 була проведена двостороння зустріч між Консулом Посольства Арабської Республіки Єгипет паном Хоссамом Камалелдіном та представниками ДМС щодо вирішення питання повернення громадян Арабської Республіки Єгипет Абоураса Фахда Отхмана та Ібрагіма Абдельмагвіда Ахмеда Абдельмагвіда. Результатами цієї зустрічі та координації спільних зусиль забезпечено повернення на батьківщину громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_2 . Водночас Державна міграційна служба України клопотала про сприяння єгипетської сторони в придбанні квитків та сплаті візових зборів для Абоураса Фахда Отхмана, який не має коштів на транспортні витрати. У ході зустрічі Консул Посольства Арабської Республіки Єгипет повідомив, що звернеться із запитом до державних органів Арабської Республіки Єгипет з метою отримання інформації про можливість такого фінансування.
Вербальною нотою за No43/2026 від 08.04.2026 Посольство Арабської Республіки Єгипет повідомило Державну міграційну службу України, що очікує відповідь від компетентних органів Арабської Республіки Єгипет щодо можливості виділення необхідної фінансової підтримки для придбання авіаквитків до Арабської Республіки Єгипет для Відповідача.
Отже, станом на сьогодні наявні умови, за яких відсутня інформація з країни походження Відповідача, що призупиняє виготовлення дійсного документу, який дозволить перетнути державний кордон та, відповідно, завершити забезпечення примусового видворення у зазначений строк, що є прямою законною підставою згідно з статтею 289 КАС України для продовження строку затримання особи в ПТПІ для вжиття подальших заходів щодо виконання рішення про видворення нелегального мігранта.
Враховуючи вищезазначене, Позивач вживає заходи з метою оформлення проїзних документів для перетину кордону та забезпечення виконання рішення про примусове видворення, а тому твердження представника Відповідача, що позивач не вжив жодних подальших заходів щодо видворення: не придбав проїзні документи, не ініціював транзитне перевезення територією Республіки Молдова» не є обґрунтованим.
Додатково, колегія суддів зазначає, що Волинський ПТПІ листом за No0777.6/619-25 від 18.12.2025 повідомив ЗМУ ДМС про вчинені наступні заходи з метою забезпечення законних прав Відповідача:
«03.06.2025 громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 також було доставлено в КП «Лікарня Св. Пантелеймона» Ківерцівської міської ради для проведення огляду та подальшого лікування до лікаря-стоматолога. Після проведення огляду іноземцю було повідомлено про можливість лікування зубів на платній основі за власний рахунок. Однак, ОСОБА_1 заявив про відсутність коштів на здійснення лікування, це підтверджується актом про доведення інформації до іноземця або особи без громадянства від 03.06.2025, що додається.
Волинським ПТПІ було направлено листи до благодійних організацій, а саме, до Волинської обласної організації товариства Червоного Христа України 11.07.2025 No05-03/608 та Представництва Міжнародної організації з міграції в Україні від 11.07.2025 No05-03/609, щодо проведення лікування у лікаря стоматолога.
11.07.2025 Представництво Міжнародної організації з міграції в Україні, повідомило, що не надає допомоги на ліки, медичні послуги та рекомендують звернутися до організації товариства Червоного Христа України.
14.07.2025 ОСОБА_1 додатково ознайомлено з нормативно- правовим регулюванням отримання медичних послуг іноземцями в Україні.
04.08.2025 Волинська обласна організація товариства Червоного Христа України листом від 01.08.2025 No253/1-22 інформувала, що зможуть надати допомогу у проведенні стоматологічного лікуванні громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 на безкоштовній основі, однак, зазначили, що проведення безкоштовного лікування не включатиме послугу з протезування.
Іноземцю доведено зміст вищезазначеного листа, про те, Абоурас Фахд Отхман відмовився від лікування, про що свідчить акт про доведення інформації до іноземця від 04.08.2025, що додається.
23.07.2025 повторно вжито заходів для організації медичного огляду. Іноземця було доставлено в КП «Лікарня Св. Пантелеймона» Ківерцівської міської ради для встановлення можливості надання стоматологічної допомоги.
Медичний заклад повідомив, що стоматологічне лікування дорослих іноземних громадян не входить до переліку гарантованих безоплатних медичних послуг, що фінансуються з державного бюджету, а отже надається виключно на платній основі (лист додається).
Іноземцю було повідомлено про можливість отримання зазначених послуг на платній основі за власний рахунок. У разі надходження коштів від нього або третьої сторони, ПТПІ готовий забезпечити його транспортування та супровід до медичного закладу.
Додатково повідомляємо, що громадянин Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 екстреної медичної допомоги згідно до Закону України «Про екстрену медичну допомогу» не потребує.
Відповідно до чинного законодавства, ПТПІ не уповноважений і не зобов`язаний здійснювати оплату медичних послуг або шукати джерела їх фінансування за відсутності відповідного бюджетного забезпечення.
Волинський ПТПІ листом за No0777.6-1/0777.1-26 від 08.01.2026 додатково поінформував ЗМУ ДМС про наступні вжиті заходи щодо забезпечення виконання окремої ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2025 у справі No 461/8586/25:
«З метою виконання вимог зазначеної окремої ухвали 05.01.2026 громадянину Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_1 повторно було запропоновано відвідати лікаря-стоматолога для проведення огляду з можливістю подальшого лікування. Від запропонованого медичного огляду іноземець відмовився, про що складено акт про відмову від медичного огляду.
Отже, вищезазначені обставини свідчать про добровільну відмову Відповідача від запропонованої медичної допомоги, що підтверджується долученими до відзиву на апеляційну скаргу листом ЗМУ ДМС з додатками та листом Волинського ПТПІ з додатком. Сам факт відмови Відповідача від запропонованого лікування та повторного медичного огляду не може свідчити про бездіяльність Позивача.
Отже, суд першої інстанції надав належну оцінку вказаним обставинам, зважаючи на необхідність вчинення послідовних дій щодо проведення заходів із ідентифікації та документування проїзним документом іноземця задля виконання рішення про примусове видворення.
Позивач довів наявність підстав для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, при цьому акцентував увагу суду на поведінці відповідача, який фактично ухиляється від виконання рішення про примусове видворення за межі території України.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені позивачем обставини є підставою для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника громадянина Арабської республіки Єгипет ОСОБА_1 - адвоката Самолюка Василя Васильовича залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2026 року у справі № 461/2920/26 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 27 травня 2026 року.