ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/168/26 

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., за участю секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ», код ЄДРПОУ – 35379567, місцезнаходження – 01021, місто Київ, вулиця Мечникова, будинок 18, офіс 3,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття», код ЄДРПОУ – 44833129, місцезнаходження – 90550, Закарпатська область, Тячівський район, село Теребля, вулиця Центральна, будинок 100,
про стягнення заборгованості за договором відсоткової позики, право вимоги за яким було передано позивачу на підставі договору відступлення права вимоги,
за участі представників сторін:
від позивача - адвокат Пустовіт А.С. (згідно ордеру серії АІ №2218108 від 01.06.2026), в режимі ВКЗ,
від відповідача – не з`явився,
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» (далі - позивач), від імені та в інтересах якого дії адвокат Паюнова Н.А. (на підставі ордеру серії АН №1896448 від 12.02.2026), через систему «Електронний суд ЄСІТС» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 13.02.2026 (зареєстрованою за вх.№02.3.1-05/175/26) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 10002942,30 грн (з якої 10000000,00 грн - основний борг за сумою позики та 2942,30 грн – заборгованість за відсотками за користування позикою), яка виникла за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, укладеним відповідачем як позичальником з Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юкон» як позикодавцем, враховуючи набуття цим позивачем права вимоги за означеним договором позики на підставі укладеного ним як новим кредитором з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юкон» як первісним кредитором договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026.
Процесуальні дії по справі
Згідно з ухвалою від 18.02.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 18.03.2026; встановив сторонам строки на подачу заяв по суті справи.
Згідно з ухвалою від 16.03.2026 суд задовольнив заяву представника позивача – адвоката Паюнової Н.А. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 10.03.2026 (зареєстровану за вхідним №02.3.1-02/2246/26 від 10.03.2026).
18.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника відповідача – адвоката Кулакова В.В. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи від 17.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2484/26), згідно з якою представник відповідача просить внести дані представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» - адвоката Кулакова Віталія Вікторовича до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи та з метою належного ознайомлення з матеріалами справи відкласти розгляд справи на іншу дату.
Згідно з ухвалою від 18.03.2026 суд задовольнив клопотання представника відповідача – адвоката Кулакова В.В. про відкладення підготовчого засідання, наведене у заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 17.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2484/26 від 18.03.2026) та відклав підготовче засідання на 07.04.2026.
31.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор») - адвоката Паюнової Н.А. надійшла заява про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3012/26).
31.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» - адвоката Паюнової Н.А. надійшла заява про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3010/26).
Згідно з ухвалою від 07.04.2026 суд постановив:
- задовольнити заяву представника позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор») - адвоката Паюнової Н.А. про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3012/26 від 31.03.2026) та задовольнити заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» - адвоката Паюнової Н.А. про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3010/26 від 31.03.2026);
- замінити позивача у справі №907/168/26 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»;
- продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів;
- оголосити перерву в підготовчому засіданні та призначити справу на 07.05.2026.
Згідно з ухвалою від 07.05.2026 суд закрив підготовче провадження у справі №907/168/26 та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.06.2026.
Відповідно до ухвали від 03.06.2026 суд задовольнив заяву представника позивача - адвоката Пустовіт А.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 01.06.2026.
З довідок про доставку електронного листа, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», вбачається, що ухвали суду від 18.02.2026, 16.03.2026, 18.03.2026, 07.04.2026, 27.04.2026, 07.05.2026 у справі №907/168/26 (суддя Сисин С.В.) були надіслані позивачу та його представнику в їх Електронний кабінет. Означені документи доставлено до електронних кабінетів учасників справи 18.02.2026 о 15:52, 16.03.2026 о 12:55, 18.03.2026 о 21:14, 10.04.2026 о 09:42, 27.04.2026 о 17:38, 07.05.2026 о 20:10.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Щодо неявки відповідача в судові засідання, то суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття», будучи належним чином повідомлене про дату, час та місце проведення підготовчих засідань та розгляду справи по суті, не уповноважило представників в підготовчі засідання, а також для участі в розгляді справи по суті.
Так, відповідно до ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Застосовуючи при розгляді справи відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Таким чином, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи у суді та мав можливість, передбачену законом, на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням приписів ГПК України щодо належного повідомлення учасників процесу.
Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.
Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
За таких обставин, суд зазначає, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомлений судом про розгляд справи, про дату, час і місце судових засідань, у строк, встановлений ч. 1 ст. 178 ГПК України відзиву на позов не подав і не забезпечив явку в судові засідання, в тому числі в призначене на 08.06.2026 судове засідання по розгляду справи по суті, тобто не скористався наданими йому процесуальними правами на участь у розгляді справи.
Відтак, 08.06.2026 у судовому засіданні по розгляду справи по суті, з`ясувавши думку представника позивача щодо можливості проведення судового засідання без участі відповідача, врахувавши приписи ч.ч. 1 та 3 ст. 202 ГПК України; беручи до уваги, що явка учасників справи не визнавалася обов`язковою, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення питань, які вирішуються у судовому засіданні; суд згідно ухвали, постановленої в судовому засіданні без оформлення окремого документа, та зазначеної у протоколі судового засідання, постановив: продовжити судове засідання по розгляду справи по суті за відсутності відповідача, якого належним чином повідомлено про місце, дату та час судового засідання та від якого не надходило заяв чи клопотань про неможливість з поважних причин з`явитися у засідання. 
Отже, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, відповідно до ст. 202 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд за участі представника позивача, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, яких достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті, 08.06.2026 розглянув справу за наявними у ній документами.
Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 08.06.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Суть спору за позицією первинного позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор»).
Згідно позовної заяви позиція позивача обґрунтована тим, що 22.11.2022 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» (позикодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» (відповідачем, боржником) було укладено договір відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8. Відповідно до п. 2.1 цього договору сума позики склала 10000000,00 грн без ПДВ. На виконання умов вказаного договору позикодавець перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 10000000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті від 22.11.2022 №502, від 22.11.2022 №503, від 07.12.2022 №508, від 11.01.2023 №519, від 31.01.2023 №525 та від 17.03.2023 №541.
Згідно з п.п. 4.1 та 5.1 договору позики, відповідач зобов`язався повернути суму позики (або її неповернену частину) у термін до 21.11.2025. Пунктом 2.2 договору передбачено обов`язок відповідача сплачувати відсотки за користування позикою в розмірі 0,01 % річних від суми позики (або її частини) до дня її фактичного повернення. Відповідно до п.п. 2.4– 2.6 договору, нарахування відсотків здійснюється щомісячно за методом «факт/факт» (за фактичний час існування боргу виходячи з фактичної кількості календарних днів у році), починаючи з наступного дня після надання позики до дня, що передує дню її фактичного повернення. Проте відповідач у визначений строк кошти не повернув, внаслідок чого за період з 23.11.2022 по 17.12.2025 йому було нараховано відсотки в розмірі 2942,30 грн. Наявність заборгованості в розмірі 10000000,00 грн відповідач визнав, що підтверджується його листом від 05.02.2024 №05/02 та підписаним між боржником і позикодавцем актом звірки взаємних розрахунків за період з 22.11.2022 по 31.12.2023.
Надалі, 18.12.2025 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» (первісним кредитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» (новим кредитором, первинним позивачем) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1. На умовах цього договору первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги грошових зобов`язань до відповідача за договором відсоткової позики від 22.11.2022 №Ю(П)-22/11-8 в обсязі 10002942,30 грн, з яких 10000000,00 грн - тіло позики та 2942,30 грн - відсотки.
Згідно з п. 3.5 договору цесії право вимоги перейшло до позивача в повному обсязі в момент укладення цього договору та підтверджується виключно ним, незалежно від стану виконання позивачем зобов`язань щодо оплати вартості відступлення, яка відповідно до пунктів 2.1– 2.4 договору становить 10002942,30 грн без ПДВ та має бути сплачена до 17.12.2026. Передача документів відбулася за актом прийому-передачі від 18.12.2025.
На виконання п. 4.1 договору цесії, первісний кредитор направив відповідачу повідомлення від 15.01.2026 №15/01-26 про відступлення права вимоги, яке боржник отримав 23.01.2026. Крім того, 22.01.2026 позивач направив відповідачу вимогу від 19.01.2026 №19/01/26 по сплаті заборгованості в розмірі 10002942,30 грн без ПДВ, яка була отримана відповідачем 27.01.2026. Оскільки відповідач у добровільному порядку грошові кошти не виплатив та жодних заперечень не висунув, ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за сумою позики у розмірі 10000000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 2942,30 грн.
Позиція відповідача
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не представив.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відтак, з врахуванням положень ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.
31.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор») - адвоката Паюнової Н.А. надійшла заява про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3012/26), згідно з якою вона просить заяву позивача про заміну його правонаступником задовольнити повністю та замінити позивача у справі №907/168/26, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» замінити на ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань». Представник позивача обґрунтовує заяву про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 тим, що 16.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» було укладено договір відступлення права вимоги №ПВ-160326/2, згідно з умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги грошових зобов`язань до відповідача за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 у загальному розмірі 10002942,30 грн, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі документів від 16.03.2026; при цьому заявник вказує на відсутність у матеріальних правовідносинах сторін заборони на таку заміну кредитора, акцентує на факті невиконання відповідачем зобов`язань зі сплати боргу та, посилаючись на положення ст. 52 ГПК України, зазначає про необхідність приведення процесуального стану учасників справи у відповідність до дійсної юридичної зацікавленості осіб у результаті вирішення спору, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02.12.2025 у справі №904/2953/24.
31.03.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» - адвоката Паюнової Н.А. надійшла заява про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3010/26), згідно з якою вона просить заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» про заміну позивача його правонаступником задовольнити повністю та замінити позивача у справі №907/168/26, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» замінити на ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань».
Представник ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» мотивує заяву про заміну позивача його правонаступником від 31.03.2026 тим, що 16.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов`язань» було укладено договір відступлення права вимоги №ПВ-160326/2, згідно з умовами якого право вимоги грошового зобов`язання до відповідача за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в обсязі 10002942,30 грн перейшло до нового кредитора в момент підписання правочину, що також підтверджується актом прийому-передачі від 16.03.2026. Обґрунтовуючи правомірність відступлення, заявник зазначає, що основне зобов`язання не містить заборони на заміну кредитора або вимоги про обов`язкове отримання згоди боржника, а положення ст.ст. 512– 516 ЦК України та ст. 52 ГПК України дозволяють залучення правонаступника на будь-якій стадії судового процесу з метою приведення процесуального статусу учасників у відповідність до змінених матеріальних правовідносин, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною в ухвалі від 02.12.2025 у справі №904/2953/24.
Як було вказано вище, відповідно до ухвали від 07.04.2026 суд задовольнив заяву представників ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» і «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» про заміну позивача його правонаступником та замінив позивача у справі №907/168/26 ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс фактор» на ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ».
Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
22.11.2022 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» як позикодавцем від імені та в інтересах якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Про Капітал Ессет Менеджмент» на підставі договору про управління активами від 23.05.2018 №23/05-2018, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» як позичальником був укладений договір відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8.
Згідно з п. 1.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, за цим договором позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю, а також сплатити відсотки в розмірі та порядку, встановлених договором.
Відповідно до п. 2.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, сума позики за договором становить 10000000,00 грн, без ПДВ. Сума позики перераховується на поточний рахунок позичальника повністю або частково протягом строку дії цього договору.
Згідно з п. 2.2. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, за цим договором позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки в розмірі 0.01% річних від суми позики (або її частини, з урахуванням п. 2.3. договору) до дня фактичного повернений позики. День фактичного повернення позики (її частини) визначається згідно з п. 5.3 договору.
Відповідно до п. 2.3. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, у разі дострокового повернення частини позики відсотки продовжують сплачуватися виходячи з неповерненої суми.
Згідно з п. 2.4. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, відсотки нараховуються за методом «факт/факт», тобто за фактичний час існування боргу за цим договором і виходячи з фактичної кількості календарних днів у році.
Відповідно до п. 2.5. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, відсотки нараховуються починаючи з наступного дня після надання позикодавцем позики і до дня, що передує дню фактичного повернення позики.
Згідно з п. 2.6. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, нарахування процентів здійснюється щомісячно.
Відповідно до п. 2.7. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, сплата процентів здійснюється не пізніше дати повернення позики, вказаної в п. 4.1 за фактичну кількість днів користування отриманими коштами.
Згідно з п. 3.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.
Відповідно до п. 4.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, датою повернення позики є « 21» листопада 2025року.
Згідно з п. 5.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в термін, встановлений в п. 4.1 цього договору.
Відповідно до п. 5.2. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. 
Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця (п. 5.3. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022).
Згідно з п. 5.4. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, у будь-який момент суму позики (її частину) може бути достроково повернено Позичальником у порядку, передбаченому п. 5.2 Договору. 
Відповідно до п. 6.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, при отриманні позики позичальник гарантує, що: 
(а) Позичальник є підприємством (організацією, установою), зареєстрованим та існуючим згідно чинного законодавства України;
(б) Позичальник спроможний здійснити цей договір та виконати зобов`язання за ним, оскільки він має всі повноваження згідно його статуту, або від співвласників/акціонерів, що не суперечать положенням чинного законодавства або договірним обмеженням, обов`язковим для позичальника, його статуту або іншим установчим документам;
(в) не існує ніякого відомого позичальнику розслідування з боку суду, господарського суду. державних чи інших органів, яке може суттєво негативно вплинути на фінансові можливості або діяльність позичальника та про які позикодавець не був попереджений до укладання цього договору.
У розділі 7 договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 передбачені обов`язки позичальника:
- забезпечити повернення одержаної позики та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених цим договором (п. 7.1. договору);
- надавати позикодавцю щорічно, бухгалтерський баланс, звіт про фінансові результати та їх використання, та додатково, за запитом позикодавця, - інформацію про рух коштів по основному та податковим поточним рахункам, інші документи про діяльність підприємства (п.7.2 договору);
- письмово повідомити позикодавця про внесення змін в установчі документи, зміна юридичної та фактичної адреси, номерів контактних телефонів, зміни реквізитів, про відкриття (закриття) поточних рахунків в інших банках, отримання кредитів в банках не пізніше 5 робочих днів з ласу настання таких змін (п.7.3 договору);
- у разі відмови від зміни умов даного договору в порядку, передбаченому п. 8.3 договору, - повернути позику не пізніше 10 банківських днів з дня отримання повідомлення про такі зміни та сплатити позикодавцю відсотки відповідно до ставки, яка була раніше обумовлена договором, за час фактичного користування позикою (п.7.4 договору).
Розділом 8 договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 передбачені права позикодавця:
- на підставі даних бухгалтерської звітності (річної) аналізувати фінансовий стан позичальника і вносити пропозиції про подальші відносини з позичальником (п.8.1);
- у порядку виконання зобов`язань сторін за договором внаслідок рішень законодавчої або виконавчої влади, Національного банку України – в договорі, за погодженням з постачальником (а у випадку зменшення відсоткової ставки за позикою – в односторонньому порядку згідно ст. 651 ЦК України з повідомленням постачальника), в десятиденний строк з моменту настання таких змін вносяться відповідні зміни (п.8.2);
- достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за позикою, включаючи нараховані відсотки за користування позикою, у випадку невиконання позичальником п. 7.1, 7.2, 7,5 даного договору (п.8.4). 
Згідно з п. 9.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 позичальник має право порушувати перед позикодавцем питання про перенесення строків платежів за договором (строків повернення позики, сплати відсотків) у разі виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від нього причин, пов`язаних з веденням господарської діяльності. Таке звернення повинно бути направлене позикодавцю в письмовій формі за 3 дні до настання строку платежу з наданням документів, що об`єктивно підтверджують неможливість своєчасної сплати заборгованості.
Відповідно до п. 10.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, за порушення строків повернення позики, Сторони несуть відповідальність відповідно де чинного законодавства. 
Згідно з п.11.1 договору передбачено, що він набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов?язань за Договором. 
Згідно з п. 11.2. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, зміни в договорі оформлюються додатковими угодами сторін (крім випадків зменшений відсоткової ставки за позикою згідно п. 8.3 договору), які стають невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 11.3. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, строк повернення позики, установлений в п. 4.1, може бути продовжено за погодження сторін, що оформляється додатковою угодою до договору.
Згідно з п. 11.4. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням договору та неврегульовані ним регламентуються нормами чинного законодавства України.
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №502 від 22.11.2022 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 2000000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №503 від 22.11.2022 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 1000000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
Згідно з платіжною інструкцією в національній валюті №508 від 07.12.2022 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 500000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №519 від 11.01.2023 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 1000000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
Згідно з платіжною інструкцією у національній валюті №525 від 31.01.2023 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 5100000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №541 від 17.03.2023 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» суму в розмірі 400000,00 грн, призначення платежу – відсоткова позика згідно договору №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 без ПДВ.
У листі ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Про Капітал Ессет Менеджмент» повідомило про відсутність заперечень проти заборгованості у розмірі 10000000 грн за договором позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, а відтак направило підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за період 22.11.2022-31.12.2023.
Так, згідно акту звірки взаємних розрахунків за період 22.11.2022-31.12.2023 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» за договором позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 вбачається, що за даними Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» станом на 31.12.2023 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» є заборгованість в сумі 10000000,00 грн. За даними Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» станом на 31.12.2023 його заборгованість на користь Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» 10000000,00 грн.
18.12.2025 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» як новим кредитором був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1.
Згідно з п. 1.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 в порядку та на умовах визначених цим договором, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги грошових зобов`язань, які належить первісному кредитору та стає кредитором за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, передається право вимоги (зобов`язання) за цим договором в сумі 10002942,30 грн, з яких: 10000000,00 грн-тіло, 2942,30 грн – відсотки, вартість відступлення права вимоги становить 10002942,30 грн.
Згідно з п. 1.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, до нового кредитора переходить право вимоги грошового зобов`язання належне первісному кредитору до боржника в обсязі складає 10002942,30 грн.
Відповідно до п. 1.3. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами і засвідчення печатками сторін цього договору та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги первісного кредитора.
Згідно з п. 2.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, вартість відступлення права вимоги складає 10002942,30 грн, без ПДВ.
Відповідно до п. 2.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, новий кредитор повинен сплатити вартість відступлення права вимоги у розмірі відповідно до суми зазначеної в п. 2.1. цього договору не пізніше 17 грудня 2026 року шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора, що зазначений в розділі 10 цього договору. При цьому, підтвердженням факту повного виконання новим кредитором умов цього пункту є списання грошових коштів з рахунку нового кредитора та зарахування їх на рахунок первісного кредитора.
Згідно з п. 2.3. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, оплата може здійснюватися одним або декількома платежами, на виключний розсуд нового кредитора.
Відповідно до п. 2.4. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, за згодою сторін можлива інша форма розрахунків, що не суперечить чинному законодавству на дату таких розрахунків.
Згідно з п. 3.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 у момент підписання договору первісний кредитор передає новому кредитору наступні завірені документи, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника: договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022; платіжних інструкцій №503 від 22.11.2022, №508 від 07.12.2022, №502 від 22.11.2022, №519 від 11.01.2023, №541 від 17.03.2023, №525 від 31.01.2023, листа ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024 та акту звірки за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
Згідно з п. 3.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, первісний кредитор гарантує, що на дату підписання цього договору право вимоги, яке передається новому кредитору, не передано третім особам та ніяким чином не обмежено; в повному обсязі повідомив нового кредитора про характер переданої вимоги та про стан виконання боржником своїх зобов?язань.
Відповідно до п. 3.3. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, новий кредитор цим підтверджує, що повідомлений про будь-які можливі заперечення, які може висувати проти його вимог боржник.
Згідно з п. 3.4. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, цим договором допускається наступне відступлення права грошової вимоги.
Відповідно до п. 3.5. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, право вимоги за цим договором переходять у повному обсязі від первісного кредитора до нового кредитора в момент укладення цього договору. Перехід прав вимоги від первісного кредитора до нового кредитора за цим договором підтверджується виключно даним договором та в будь-якому випадку не залежить від стану виконання новим кредитором його зобов`язань, передбачених п. п. 2.1 - 2.4 цього договору.
Згідно з п. 4.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, первісний кредитор зобов`язується письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 1 (одного) місяця з моменту переходу права вимоги до нового кредитора. Копію документів, що підтверджують належне повідомлення первісним кредитором боржника, та підтверджують отримання повідомлення боржником, направляється новому кредитору первісним кредитором протягом 10 (десяти) банківських днів, шляхом надсилання фотокопії електронним листом.
Відповідно до п. 4.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, первісний кредитор має право вимагати від нового кредитора здійснення оплати суми, зазначеної в п. 2.1 цього договору.
Згідно з п. 4.3. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, новий кредитор зобов`язується здійснити оплату у строк та в обсязі, передбачених пп. 2.1. та 2.2. цього договору.
Відповідно до п. 4.4. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, новий кредитор має право вимагати від первісного кредитора надання усіх документів, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника.
Згідно з п. 5.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, за несвоєчасне та/або неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п. 5.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, первісний кредитор не відповідає перед новим кредитором за невиконання своїх зобов`язань боржником, а відповідає за недійсність переданого за цим договором права вимоги.
Відповідно до п. 7.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, усі суперечки, що виникають з цього договору або у зв`язку з ним, між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, передаються для остаточного врегулювання на розгляд до відповідного суду.
Згідно з п. 9.1. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.
Відповідно до п. 9.2. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками сторін. Оформлені належним чином зміни 1 доповнення до цього договору є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 9.4. договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення цього договору, регулюються даним договором та відповідними нормами законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.
18.12.2025 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» був складений та підписаний акт прийому-передачі до договору №ПВ-181225/1, у якому сторони зазначили, що первісним кредитором передано, а новим кредитором отримано право вимоги та пакет документів у відповідності до п. 3.1. договору, а саме:
- копія договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №503 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №508 від 07.12.2022;
- копія платіжної інструкції №502 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №519 від 11.01.2023;
- копія платіжної інструкції №541 від 17.03.2023;
- копія платіжної інструкції №525 від 31.01.2023;
- копія листа ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024;
- копія акту звірки за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
У акті прийому-передачі до договору №ПВ-181225/1 також зазначено, що новий кредитор, підписанням цього акту підтверджує, що не має жодних претензій щодо комплектності переданого пакету документів та вказано, що даний акт є невід`ємною частиною договору.
Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» було скеровано на адресу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» повідомлення про відступлення права вимоги №15/01-26 від 15.01.2026, згідно якого повідомлено про те, що Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН», надалі - «первісний кредитор», на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 відступило права вимоги за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, укладеним між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» (надалі - «боржник») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР», надалі - «новий кредитор».
У повідомленні про відступлення права вимоги №15/01-26 від 15.01.2026 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» вказало, що згідно умов договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора в момент укладення договору відступлення права вимоги та в результаті проведеного відступлення права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» має право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» виконання грошового зобов`язання у розмірі - 10002942,30 грн, з яких тіло позики в розмірі 10000000,00 гривень та 2942,30 гривень - відсотки за користування позикою, на умовах, які встановлено договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, укладеним між первісним кредитором та боржником.
У повідомленні про відступлення права вимоги №15/01-26 від 15.01.2026 Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» вказало, що погашення заборгованості за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 необхідно здійснювати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР», який відкритий в АТ «СКАЙ БАНК».
Направлення повідомлення про відступлення права вимоги №15/01-26 від 15.01.2026 Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» підтверджено цінним листом з описом вкладення за №0200255504524 від 15.01.2026 та з долученого до позовної заяви трекінгу відстеження такого поштового відправлення встановлено його вручення відповідачу 23.01.2026.
19.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» вимогу про погашення заборгованості за договором відсоткової позики №19/01/26, в якій з посиланням на умови договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 і договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025, з посиланням на положення ст.526 ЦК України зазначило про обов`язок відповідача перерахувати 10002942,30 грн, враховуючи, що право вимоги таких коштів до відповідача перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» згідно вказаного договору. 
Направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» вимоги про погашення заборгованості за договором відсоткової позики №19/01/26 від 19.01.2026 підтверджено цінним листом з описом вкладення за №0110400672784 від 22.01.2026 та з долученого до позовної заяви трекінгу відстеження такого поштового відправлення встановлено його вручення відповідачу 27.01.2026.
16.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»» як новим кредитором був укладений договір про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2.
Згідно з п. 1.1. договору відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 в порядку та на умовах визначених цим договором, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги грошових зобов`язань, які належить первісному кредитору та стає кредитором за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, передається право вимоги (зобов`язання) за цим договором в сумі 10002942,30 грн, з яких: 10000000,00 грн-тіло, 2942,30 грн – відсотки, вартість відступлення права вимоги становить 10002942,30 грн.
Згідно з п. 1.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, до нового кредитора переходить право вимоги грошового зобов?язання належне первісному кредитору до боржника в обсязі, що складає 10002942,30 грн.
Відповідно до п. 1.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, право вимоги до боржника належить первісному кредитору на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18 грудня 2025 року, укладеного первісним кредитором з АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЮКОН».
Згідно з п. 1.4. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, право вимоги за цим договором переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами і засвідчення печатками сторін цього договору та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги первісного кредитора.
Відповідно до п. 2.1. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, вартість відступлення права вимоги складає 10002942,30 грн, без ПДВ. 
Згідно з п. 2.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, новий кредитор повинен сплатити вартість відступлення права вимоги у розмірі відповідно до суми зазначеної в п. 2.1. цього договору не пізніше 15 березня 2027 року шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора, що зазначений в розділі 10 цього договору. При цьому, підтвердженням факту повного виконання новим кредитором умов цього пункту є списання грошових коштів з рахунку нового кредитора та зарахування їх на рахунок первісного кредитора.
Відповідно до п. 2.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, оплата може здійснюватися одним або декількома платежами, на виключний розсуд нового кредитора.
Згідно з п. 2.4. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, за згодою сторін можлива інша форма розрахунків, що не суперечить чинному законодавству на дату таких розрахунків.
Відповідно до п. 3.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, первісний кредитор гарантує, що на дату підписання цього договору право вимоги, яке передається новому кредитору, не передано третім особам та ніяким чином не обмежено; в повному обсязі повідомив нового кредитора про характер переданої вимоги та про стан виконання боржником своїх зобов?язань.
Згідно з п. 3.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, новий кредитор ним підтверджує, що повідомлений про будь-які можливі заперечення, які може висувати проти його вимог боржник.
Відповідно до п. 3.4. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, цим договором допускається наступне відступлення права грошової вимоги.
Згідно з п. 3.5. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, право вимоги за цим договором переходять у повному обсязі від первісного кредитора до нового кредитора в момент укладення цього договору. Перехід прав вимоги від первісного кредитора до Нового кредитора за цим договором підтверджується виключно даним договором та в будь-якому випадку не залежить від стану виконання новим кредитором його зобов?язань, передбачених п. п. 2.1 - 2.4 цього договору.
Відповідно до п. 4.1. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, первісний кредитор зобов?язується письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом 1 (одного) місяця з моменту переходу права вимоги до нового кредитора. копії документів, що підтверджують належне повідомлення первісним кредитором боржника, та підтверджують отримання повідомлення боржником, направляється новому кредитору первісним кредитором протягом 10 (десяти) банківських днів, шляхом надсилання фотокопії електронним листом.
Згідно з п. 4.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, первісний кредитор має право вимагати від нового кредитора здійснення оплати суми, зазначеної в п. 2.1 цього договору.
Відповідно до п. 4.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, новий кредитор зобов?язується здійснити оплату у строк та в обсязі, передбачених пп. 2.1. та 2.2. цього договору.
Згідно з п. 4.4. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, новий кредитор має право вимагати від первісного кредитора надання усіх документів, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника.
Відповідно до п. 5.1. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, за несвоєчасне та/або неналежне виконання своїх зобов?язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Згідно з п. 5.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, первісний кредитор не відповідає перед новим кредитором за невиконання своїх зобов?язань боржником. а відповідає за недійсність переданого за цим договором права вимоги.
Відповідно до п. 5.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, буль-яка інформація, включаючи умови цього договору, передана однією стороною іншій стороні та розголошення якої може завдати збитків будь-якій із сторін, є суворо конфіденційною та не підлягає розголошенню третім особам за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України.
Згідно з п. 7.1. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, усі суперечки, що виникають з цього договору або у зв?язку з ним, між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, передаються для остаточного врегулювання на розгляд до відповідного суду.
Відповідно до п. 9.1. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.
Згідно з п. 9.2. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути зроблені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені печатками сторін. Оформлені належним чином зміни і доповнення до цього договору є його невід?ємною частиною.
Відповідно до п. 9.3. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, після укладення цього договору усі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають свою юридичну сину:
Згідно з п. 9.4. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов?язані із ним, у тому числі пов?язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов. визначенням наслідків недійсності або порушення цього договору, регулюються даним договором та відповідними нормами законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 9.5. договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, цей договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу: один - для первісного кредитора, один - для нового кредитора.
16.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»» був складений та підписаний акт прийому-передачі до договору №ПВ-160326/2 від 16.03.2026, згідно з яким первісний кредитор передав новому кредитору наступні документи на підтвердження того, що первісним кредитором передано, а новим кредитором отримано право вимоги за договором відсоткової позики від 22.11.2022, а саме: 
- копія договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №503 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №508 від 07.12.2022;
- копія платіжної інструкції №502 від 22.11.2022;
- копія платіжної інструкції №519 від 11.01.2023;
- копія платіжної інструкції №541 від 17.03.2023;
- копія платіжної інструкції №525 від 31.01.2023;
- копія листа ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024;
- копія акту звірки за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022;
- копія договору про відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 та акт прийому-передачі документів до нього.
Таким чином, 16.03.2026 ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»», яке є позивачем у справі згідно ухвали суду від 07.04.2026 про заміну позивача у справі, від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» було отримано право вимоги до ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» - відповідача у справі коштів у сумі 10002942,30 грн, з яких: 10000000,00 грн-тіло позики, 2942,30 грн – відсотки за користування позикою за договором відсоткової позики №Ю (П) -22/11-8 від 22.11.2022, а також було отримано документи у відповідності до п. 3.1. договору №ПВ-160326/2, які підтверджуються право вимоги у позивача до відповідача на вказану суму, що також підтверджується підписаним між позивачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» актом прийому-передачі від 16.03.2026 до договору №ПВ-160326/2 від 16.03.2026.
Правове обґрунтування та оцінка суду
Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі – ГК України, тут і далі – в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що укладений 22.11.2022 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» договір відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 є договором позики.
В силу ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Частиною 1 ст. 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов укладеного договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 відповідачем (позичальником) було отримано від АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Юкон» (позикодавця), грошові кошти в позику в загальній сумі 10000000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями, зокрема №503 від 22.11.2022, №502 від 22.11.2022, №508 від 07.12.2022, №519 від 11.01.2023, №525 від 31.01.2023, №541 від 17.03.2023. 
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до п. 4.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, датою повернення позики є « 21» листопада 2025 року.
Відповідач не надав доказів повернення позики чи її частини згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, у строк, визначений у договорі, та станом на час ухвалення рішення у справі. 
Водночас з долученого до листа ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024 на адресу ТОВ «Компанія управління активами «Про Капітал Ессет Менеджмент» акту звірки взаємних розрахунків за період 22.11.2022-31.12.2023 між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» встановлено, що відповідач підтвердив свою заборгованість за договором позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 станом на 31.12.2023 в сумі 10000000,00 грн. 
Отже, зазначений акт звірки розрахунків, долучений до листа ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» №05/02 від 05.02.2024, складений за період 22.11.2022-31.12.2023 між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» підтверджує заборгованість відповідача за цим договором відсоткової позики.
Окремо суд зазначає, що наявність печаток АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» на акті звірки, за відсутності доказів протиправності її використання або втрати, є додатковим аргументом на користь того, що підписання акту відповідало волі осіб, від імені яких складено такий документ та скріплено його печаткою. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №918/780/18, від 03.02.2020 у справі №909/1073/17, від 07.11.2019 у справі №754/15193/16-ц, від 29.01.2020 у справі №916/922/19.
Щодо відсотків за користування позикою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з п.2.1. договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки в розмірі 0,01 % річних від суми позики (або її частини, у випадку погашення часткового погашення позики). 
З долученого до позовної заяви розрахунку відсотків за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, встановлено, що враховуючи дати перерахунку коштів (позики) та суми перерахованих коштів згідно платіжних інструкцій №503 від 22.11.2022, №502 від 22.11.2022, №508 від 07.12.2022, №519 від 11.01.2023, №525 від 31.01.2023, №541 від 17.03.2023, з наступного дня після отримання коштів відповідно до кожної платіжної інструкції - до 17.12.2025 (враховуючи укладення договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025) нараховані відсотки в розмірі 0,01 % річних і такий загальний розмір відсотків за користування наданою відповідачу позики в сумі 10000000 грн становить 2942,30 грн.
Відповідач не надав свого контррозрахунку складеного ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» розрахунку відсотків за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022. 
Перевіривши такий розрахунок відсотків наданої відповідачу позики за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, враховуючи суми перерахованих відповідачу на підставі договору коштів згідно платіжних інструкцій №503 від 22.11.2022, №502 від 22.11.2022, №508 від 07.12.2022, №519 від 11.01.2023, №525 від 31.01.2023, №541 від 17.03.2023, суд зазначає, що такий розрахунок правильно складений з наступного дня після отримання таких коштів відповідачем (відповідно до кожної платіжної інструкції) і до 17.12.2025 (враховуючи укладення договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025), а відтак судом встановлено, що такий розрахунок відсотків у розмірі 0,01 % річних за користування наданою відповідачу позики в сумі 10000000 грн ТОВ «Фінансова компанія «Солюшинс Фактор» складений правильно та розмір відсотків за користування позикою згідно умов договору в сумі 2942,30 грн визначений правильно. 
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Щодо цього, суд зазначає, що як було вказано вище, суд неодноразово повідомляв відповідача про розгляд даної справи та можливість відповідно надати свої аргументи та доводи щодо позовних вимог у справі. Так як суд вжив вичерпних заходів до належного повідомлення відповідача про розгляд справи, так як відповідач не подав своїх заперечень щодо позовних вимог у справі, зокрема не надав доказів повернення позики в сумі 10000000 грн та сплати відсотків у сумі 2942,30 грн за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022; враховуючи, що надання такої позики згідно договору у вказаній сумі із терміном повернення до 21.11.2025 та обов`язок позичальника сплатити відсотки за її користування у розмірі 0,01 % річних доведені долученими до позовної заяви доказами; враховуючи, що ТОВ «ТД «СІЛЬ ЗАКАРПАТТЯ» визнало свій обов`язок по поверненню такої позики у листі №05/02 від 05.02.2024 та в акті взаємозвірки за період 22.11.2022-31.12.2023; враховуючи, що відповідач після отримання адресованих йому повідомлення про відступлення права вимоги №15/01-26 від 15.01.2026 Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» та вимоги про погашення заборгованості за договором відсоткової позики №19/01/26 від 19.01.2026 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» не сплатив (не повернув) отриману ним позику чи її частину та не сплатив відсотки за користування позикою; враховуючи принципи змагальності та вірогідності доказів, та необхідності оцінки доказів кожного окремо та взаємозв`язку таких доказів у їх сукупності,  суд виснує, що наявні у справі докази підтверджують наявність у відповідача станом на день ухвалення рішення заборгованості за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в загальній сумі 10002942,30 грн, з якої: 10000000 грн - сума неповернутої у визначений строк позики та 2942,30 грн – відсотки за користування позикою.
Щодо відступлення права вимоги до відповідача за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
Правовідносини із заміни сторони у зобов`язанні, зокрема відступлення права вимоги (заміна первісного кредитора новим кредитором) регулюються ст.ст. 512 - 517 ЦК України.
Згідно зі ст.ст. 512, 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Стаття 512 ЦК України вказує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено обсяг прав, що переходять до нового кредитора у зобов`язанні, а саме: до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, чинним законодавством передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
У відповідності зі ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, отримання згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні є обов`язковою передумовою здійснення такої заміни, якщо ця умова погоджена сторонами договору, за яким здійснюється заміна кредитора, або така умова прямо визначена законом (п.46 у постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №910/25118/15).
Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Так, перелік необхідних документів та інформації визначається, виходячи із суті зобов`язання, яке існує між боржником та первісним кредитором. Як правило, до необхідних документів відноситься договір, на підставі якого виникло право первісного кредитора, а також первісні документи, як-то: накладні, що засвідчують факт передачі товару, платіжні доручення про сплату грошових коштів, акти приймання-передачі робіт або послуг тощо.
Отже, виходячи з наведеного, визначальним для заміни кредитора у зобов`язанні є встановлення наявності у первісного кредитора права вимоги від боржника щодо виконання останнім зобов`язання, а також дотримання процедури передачі права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора.
Як було вказано вище, враховуючи досліджені судом докази та враховуючи принципи змагальності і вірогідності доказів, необхідності оцінки доказів кожного окремо та взаємозв`язку таких доказів у їх сукупності, судом встановлено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» перед Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» станом на 18.12.2025 заборгованості за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в загальній сумі 10002942,30 грн, з якої: 10000000 грн - сума неповернутої у визначений строк позики та 2942,30 грн – відсотки за користування позикою.
18.12.2025 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» як новим кредитором був укладений договір відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги грошових зобов`язань в сумі 10002942,30 грн, які належали АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЮКОН» згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
16.03.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» як первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»» як новим кредитором був укладений договір про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги грошових зобов`язань в сумі 10002942,30 грн, які належали ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
При укладенні договору відступлення права вимоги (цесії) №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 та надалі договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026 первісний кредитор передавав новому кредитору відповідно до актів прийому-передачі за договорами від 18.12.2025 і від 16.03.2026 документи у відповідності до умов договорів, які підтверджували їх право вимоги в сумі 10002942,30 грн до ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» згідно договору відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
Так як договір відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 не передбачав отримання згоди позичальника на заміну кредитора у випадку укладення договору відступлення права вимоги; так як договори відступлення права вимоги №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 та №ПВ-160326/2 від 16.03.2026 укладені у тій же письмовій формі, що і договір відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022; так як разом з укладенням договорів відступлення права вимоги №ПВ-181225/1 від 18.12.2025 та №ПВ-160326/2 від 16.03.2026 первісний кредитор передавав новому кредитору відповідно до актів прийому-передачі за договорами від 18.12.2025 і від 16.03.2026 документи, які підтверджували їх право вимоги в сумі 10002942,30 грн до відповідача, а тому суд констатує, що станом на день закриття підготовчого провадження у справі згідно з ухвалою від 07.05.2026 та станом на час ухвалення рішення у справі є підтвердженим право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в сумі 10002942,30 грн і таке право вимоги перейшло до цього позивача відповідно до положень статей 512 – 517 ЦК України.
Отже, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ»» (позивач у справі) наділено правомірним та повним правом грошової вимоги до відповідача за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в сумі 10002942,30 грн. 
Положенням ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» на час розгляду справи не надав доказів свого звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» після укладення договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026 з вимогою про сплату на його користь грошової вимоги до відповідача в сумі 10002942,30 грн, тобто заборгованості за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, право вимоги якої перейшло до позивача від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛЮШИНС ФАКТОР» згідно договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026.
Однак, відсутність такої вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» зі сторони позивача після укладення договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026 не свідчить про відсутність у позивача права на стягнення з відповідача в судовому порядку 10002942,30 грн заборгованості за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022, враховуючи набуття у встановленому законом порядку позивачем права вимоги до відповідача за такою вимогою (про що детально вказано вище), та враховуючи, що відповідач є таким, що з 22.11.2025 прострочив своє зобов`язання за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022.
Щодо цього, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі №504/3770/15 зазначено: "У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження №61-175сво21) вказано, що "оскільки статтею 530 ЦК України не передбачено, у який спосіб та в якій формі повинна бути заявлена вимога кредитора до боржника, отже, звернення особи щодо повернення боргу з позовною заявою до боржника є одним із варіантів вимоги в розумінні частини другої статті 530 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі №3-127гс11 зроблено висновок, що "оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту".
Стаття 509 ЦК України  визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання, в силу вимог ст. 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 ГК України.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Врахувавши вищевказані встановлені судом обставини справи, зокрема, те, що досліджені судом докази підтверджують доводи позивача про прострочення відповідачем з 22.11.2025 і станом на день ухвалення рішення сплати коштів за договором відсоткової позики №Ю(П)-22/11-8 від 22.11.2022 в загальній сумі 10002942,30 грн, з якої: 10000000 грн - сума неповернутої у визначений строк позики та 2942,30 грн – відсотки за користування позикою; врахувавши, що право вимоги такої суми коштів до відповідача за цим договором у загальному розмірі 10002942,30 грн правомірно перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» на підставі договору про відступлення права вимоги №ПВ-160326/2 від 16.03.2026; врахувавши положення ст.ст. 11, 202, 509, 512, 513, 516, 517, 525, 526, 530, 599,  629 ЦК України щодо обов`язковості договору, належного виконання зобов`язання, заміни кредитора у зобов`язанні, строку виконання зобов`язання, суд виснує про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з ТОВ «Торговий дім «Сіль Закарпаття» на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» 10002942,30 грн.
Щодо обґрунтованості рішення
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. ст. 13 – 14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Суд також зазначає, що принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
Розподіл судових витрат
Згідно платіжної інструкції №1116 від 11.02.2026, при подачі позову через систему «Електронний суд ЄСІТС» про стягнення заборгованості за договором відсоткової позики, право вимоги за яким було передано позивачу на підставі договору відступлення права вимоги, у загальному розмірі 10002942,30 грн, позивачем сплачено судовий збір у сумі 120035,31 грн.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Відтак, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору в повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 ГПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сіль Закарпаття» (код ЄДРПОУ – 44833129, місцезнаходження – 90550, Закарпатська область, Тячівський район, село Теребля, вулиця Центральна, будинок 100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ФОНД БОРГОВИХ ЗОБОВ`ЯЗАНЬ» (код ЄДРПОУ – 35379567, місцезнаходження – 01021, місто Київ, вулиця Мечникова, будинок 18, офіс 3) 10002942,30 грн (десять мільйонів дві тисячі дев`ятсот сорок дві гривні 30 копійок), а також стягнути 120035,31 грн (сто двадцять тисяч тридцять п`ять гривень 31 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене і підписане 15.06.2026.

Суддя С.В.Сисин