КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Провадження 33/824/3946/2025 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ЄУН: 759/3725/25 Суддя у І інстанції: Шум Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.
за участю:
захисника Сподара А.В.
працівника УПП Лелет В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Сподара Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 237568 від 3 лютого 2025 року встановлено, що 3 лютого 2025 року о 16.23 год. по вул. Тараса Бульби Боровця,1, у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом PROton AeROBACK державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій пройти відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Сподар А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилаючи на положення ст.ст. 59, 64, 129 Конституції України, ст. 245, ч. 1 ст. 251, ст. 252, ч. 3 ст. 256, ч. 3 ст. 266, 268, 280 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Апелянт зазначає, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який у подальшому продовжений та діє на сьогодення, у тому числі і на час складання протоколу про адміністративне правопорушення 3 лютого 2025 року. У матеріалах справи, як зазначає апелянт, наявні докази, що ОСОБА_1 є військовим та перебуває у складі ЗСУ на день складання адміністративного протоколу. При зупиненні ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що згідно з приписом командування він зобов`язаний був з`явитись до військової частини, так як фактично перебував у складі ЗСУ, що підтверджується рекомендаційним листом від 3 лютого 2025 року. Для ОСОБА_1 поведінка працівника поліції була ненормальною, не було пояснено, з яких підстав його зупинено, при проханні надати такі пояснення поліцейські повідомили, що підстави для його затримання знайдуться, якщо буде така необхідність. Його даний факт дуже здивував, і, як в подальшому з`ясувалось, що він не один у той день був притягнутий по надуманих поліцейськими підставах притягнений до адміністративної відповідальності, про що свідчать відеоматеріали. Поліцейський йому повідомив, що у випадку відвідування медичного закладу, необхідно їхати на Троєщину з поліцейськими, що знаходиться в іншій стороні м. Києва, і процедура займе 2-3 години мінімум, не враховуючи, що можуть бути «пробки» на дорогах, що притаманно у цей час, оскільки був вечір. Він ( ОСОБА_1 ) пояснював, що йому необхідно прибути до військової частини, проте поліцейський повідомив, що він може сам зробити проходження медичного огляду на стан, як у подальшому з`ясувалось, наркотичного сп`яніння, в будь-якому медичному закладі.
Апелянт звертає увагу на Порядок віддання й виконання наказів, а саме положення статей 35-38 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за якимивійськовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Бойовий імунітет - це звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», від відповідальності, у тому числі, кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка відмовилась виконувати явно кримінально протиправний наказ або розпорядження. 
Після прибуття до військової частини, як зазначає апелянт, ОСОБА_1 пояснив командиру про ситуацію, яка склалась по дорозі до військової частини, і командир дозволив пройти медичне освідування на стан наркотичного сп`яніння, за результатами якого наркотичні речовини відсутні.
ОСОБА_1 не зміг прибути у судове засідання, призначене на 26 червня 2025 року, оскільки перебував на фронті, і в його інтересах адвокатом були надані пояснення у справі. Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові проігнорував докази сторони захисту, не дав належну оцінку, не прийняв до уваги результати тестів, які спростовують інкриміновану ОСОБА_1 ст. 130 КУпАП, що, на переконання апелянта, свідчить про формальний розгляд справи та у своїй сукупності ставить під сумнів оскаржувану постанову.

ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явився, у телефонному режимі повідомив, що він проходить військову службу. 
Учасники апеляційного розгляду не заперечують проти проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , а тому, враховуючи приписи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, працівника поліції, яка вказала про безпідставність доводів апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, слід дійти такого висновку. 

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у 
ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався наведених вимог закону.

Зі змісту матеріалів справи та оскаржуваної постанови встановлено, що судом досліджені письмові пояснення ОСОБА_1 , надані захисником до суду, згідно з якими ОСОБА_1 просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення; письмові докази у справі та відеозапис, та дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться сукупністю досліджених доказів. 

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, при цьому враховує, що згідно з положеннями ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»(із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього рухута іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (із змінами).
На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).
Згідно з п. 2 Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:
• запах алкоголю з порожнини рота;
• порушення координації рухів;
• порушення мови;
• виражене тремтіння пальців рук;
• різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
• поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
• наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
• звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
• сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
• почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 Розділу 1 Інструкції)
Відповідно до наведених нормативних актів за наявності ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а у разі, коли водій транспортного засобу відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, така особа направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
За змістом п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п. 9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, тобто, огляд особи на встановлення стану наркотичного сп`яніння відбувається у медичному закладі.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Таким чином, встановивши, що є підстави вважати, що особа, яка керує таким засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або з ознаками такого стану, передбаченими п. 3, п. 4 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний висунути такій особі вимогу про проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і така особа підлягає огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Як встановлено з наявних у справі доказів, у т.ч. відеозаписів, вони містять дані, якими підтверджується винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених судом обставин. 

Під час апеляційного розгляду захисник наполягав на тому, що у момент події ОСОБА_1 їхав до ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки прийшла бойова повістка на 3 лютого, і він повинен був з`явитись, в іншому разі могла настати кримінальна відповідальність. ОСОБА_1 виконав свій обов`язок і з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2, де на наступний день його направили на ВЛК, звідки направили до медзакладу на освідування. Окрім того, у матеріалах справи є докази, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого встановлена відсутність будь-яких наркотичних речовин. Однак, судом вказаний доказ не врахований. У країні воєнний стан, була бойова повістка, і ОСОБА_1 міг відступити від положення про освідування при наявності бойової повістки. 

За змістом пояснень т.в.о. заступника командира роти ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, точно події вона не пам`ятає, але пам`ятає, що зупинили транспортний засіб на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», про що повідомили водію. При спілкуванні з водієм в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння , запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога, на що водій відмовився. Дали водію час подумати, але він знову відмовився. Жодного документу, що він - військовий, надано не було, і він таких документів не надавав. При цьому, навіть, якби водій був військовим, процедура була б однакова. Якби водій показав якийсь документ, що він дійсно є військовим, це було б зафіксовано на відеозаписі, у протоколі про адміністративне правопорушення та повідомлено ВСП. Проте, не зважаючи, чи є водій військовим, чи ні, це не давало йому право так себе поводити, і протокол складається на загальних підставах з передачею матеріалів до суду. Більш того, якщо водій і був військовим, то це не означає, що він може робити все, що захоче, і підлягає відповідальності за вчинене правопорушення на загальних підставах.

Так, з наявного у матеріалах справи відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений у зв`язку з тим, що у нього не горів один із стоп сигналів, а на корпусі автомобіля наявні пошкодження. ОСОБА_1 повідомив, що у денний час світлові сигнали погано видно, а у темну пору доби всі світлові сигнали видно. При спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейська з`ясовує в останнього, чи не вживав він наркотичні чи психотропні речовини, а також чи не має у нього заборонених предметів. Спочатку ОСОБА_1 наголошує на наявності заборонених предметів та заперечує вживання будь-яких наркотичних та психотропних речовин. Після того, як проводиться поверхневий огляд ОСОБА_1 та автомобіля, ОСОБА_1 заперечує наявність у нього заборонених предметів. Проводиться огляд ОСОБА_1 , та поліцейською вказується на блідість шкіряного покрову обличчя, те, що зіниці не реагують на світло, а також тремтіння пальців рук, та вказує про те, що ОСОБА_1 слід пройти огляд у медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовляється, вказує, що він колишній працівник поліції, що він все знає, а на даний час поспішає, бо «влаштовується в ЗСУ». Поліцейська повідомляє ОСОБА_1 , що у разі відмови від проходження огляду передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 знову вказує, що він знає. Поліцейська роз`яснює ОСОБА_1 його права та у подальшому складає матеріали. Після цього на відеозаписі зафіксовано оголошення протоколу про адмінправопорушення ОСОБА_1 , підписання його ОСОБА_1 , та вручення останньому копії протоколу. 

Таким чином, як встановлено з відеозаписів, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, за наявності ознак, встановлених працівниками поліції. 

Зафіксовані на відеозаписі події знайшли своє відображення й у документах, наявних у справі, а саме, у змісті направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» по вул. Відпочинку, 18, у м. Києві, що спростовує доводи апеляційної скарги про направлення ОСОБА_1 до медичного закладу на Троєщині. 

Окрім того, даними відеозапису спростовуються доводи апеляційної скарги та пояснення захисника під час апеляційного розгляду, що на момент подій ОСОБА_1 був військовослужбовцем, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівників поліції про те, що «влаштовується в ЗСУ». 

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 пройшов самостійно огляд на стан сп`яніння, за результатами якого у нього не виявлено наркотичних та психотропних речовин, що не було взято до уваги судом, є непереконливими. 
Так, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляді на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у такому стані. 
Окрім того, положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Однак, огляд ОСОБА_1 проведений за відсутності поліцейського. 
Також, згідно з вимогами закону, такий огляд повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Водночас, відносно ОСОБА_1 такий огляд проведений 4 лютого 2025 року, тобто, більше, ніж через дві години після встановлення підстав здійснення такого огляду. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Оскільки 4 лютого 2025 року огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв вказані докази до уваги. 

При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги, згідно з даними направлення на огляд, ОСОБА_1 було направлено для проведення медичного огляду до медичного закладу по вул. Відпочинку, 18, у м. Києві (ас. 3).
З огляду на встановлені обставини, висновки судді місцевого суду в оскаржуваній постанові про вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому не встановлено передбачених законом підстав для скасування судового рішення і закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як про це просить апелянт.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП. 

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Сподара Андрія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду М.А. Васильєва