ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58000, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 55-09-34, е-mail: inbox@cv.arbitr.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року 	 	Справа № 926/747/26	

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча
секретар судового засідання Голіней Я.І.

представники сторін: не з`явились

за позовом Керівника Чернівецької окружної прокуратури 

в інтересах держави особі Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області 

до Малого приватного підприємства «Веселка» 

про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю в розмірі 92 293, 66 грн

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.
Керівник Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави особі Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Малого приватного підприємства «Веселка» про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю в розмірі 92 293, 66 грн за період з 1 січня 2024 року до січня 2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в комунальній власності Сторожинецької міської ради знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 7324510100:03:001:0005, площею 0,5659 га за адресою: вул. Клинівська,48-А в м. Сторожинець, яка сформована як об?єкт цивільних прав 21.01.2005 року. На даній земельній ділянці розташована нежитлова будівля загальною площею 18720 кв.м., а саме: мебельний цех літ. «А-І», прибудова літ. «а», прибудова літ «а», теплова підстанція літ. «а2», котельня літ. «Б-І», сушка літ. «В-І». 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана нежила будівля з 21.05.2007 належить Малому приватному підприємству «Веселка» та зареєстрована під реєстраційним номером майна 1206050.
З акту обстеження земельної ділянки з кадастровим номером 7324510100:03:001:0005 вбачається, що на вказаній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, власником якого з 21.05.2007 є Мале приватне підприємство «Веселка», яке використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів.
Оскільки відповідач правовстановлюючі документи на земельну ділянку не виготовив, орендну плату за період з 01 січня 2024 року по січня 2026 року не сплачував, керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області з даним позовом до суду. 
Відповідач не використав права на подання відзиву на позов.
ІІ. Рух справи у суді
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.
Ухвалою суду від 27.02.2026 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.03.2026. 
26.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку із технічною несправністю обладнання підсистеми відеконференцзв`язку, про що складено акт неможливості проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 26.03.2026 підготовче засідання призначено на 06.05.2026.
Ухвалою суду від 06.05.2026 підготовче засідання відкладено на 28.05.2026.
Ухвалою суду від 28.05.2026 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 16.06.2026.
03.06.2026 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Сторони у судове засідання 16.06.2026 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до частин 1-4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Ухвала суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається із відповіді з Єдиного державного реєстру Мале приватне підприємство «Веселка» зареєстровано за адресою м. Сторожинець, вул. Клинівська 48 А.
Вся судова кореспонденція по даній справі, яка надсилалась відповідачу, була надіслана за вищезазначеною адресою.
Так, ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 27.02.2026, яка була завчасно надіслана відповідачу за належною адресою, вручено останньому особисто, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштової кореспонденції.
Ухвали суду від 26.03.2026, 06.05.2026 та 28.05.2026 також були завчасно надіслані відповідачу за належною адресою, проте повідомлення про вручення до суду не повернулися. 
Окрім того, ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.02.2026 суд звернув увагу відповідача на його обов`язок відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, зареєструвати свій електронний кабінет.
Згідно з ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Здійснюючи аналіз статті 242 Господарського процесуального кодексу України, а також пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 у справі № 910/18480/20 виснував, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРПОУ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19, від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 22.10.2024 у справі № 910/18480/20).
Про розгляд справи прокурора та позивача повідомлено ухвалами суду, які доставлялися до електронного кабінету в системі ЄСІТС, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
III. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Рішенням IX сесії VIII скликання Сторожинецької міської ради №155-9/2021 від 24.06.2021 «Про порядок обчислення та сплату земельного податку» встановлено мінімальну відсоткову плату земельного податку з 2022 року - 2% для земельних ділянок, нормативно грошову оцінку яких проведено за кодом 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Вказане рішення, як нормативний акт, доведено до відома населення шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Сторожинецької міської ради https://stor-rada.gov.ua/general/uploads/2021/06/%D0%9F%D1%80%D0%BE%D1%82%D0%BE%D0%BA%D0%BE%D0%BB_9_%D1%81%D0%B5%D1%81ii_001.jpg.
Докази оскарження чи скасування рішення Сторожинецької міської ради №155-9/2021 від 24.06.2021 «Про порядок обчислення та сплату земельного податку» у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна №465014798 від 20.02.2026 за відповідачем з 25.04.2007 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, зокрема нежитлову будівлю, меблевий цех літ. «А-І», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», теплова підстанція літ. «а2», котельня літ. «Б-1», сушка літ. «В-1» загальною площею 124256 кв.м., що розташована за адресою: м. Сторожинець, вул. Клинівська 48А.
Суд встановив, що вищевказане майно розміщено на земельній ділянці площею 0,5659 га за кадастровим номером 7324510100:03:001:0005, яка перебуває в комунальній власності Сторожинецької територіальної громади, що підтверджується також актом обстеження земельної ділянки від 30.05.2025.
З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна, № 442733877 від 09.09.2025 та №465013334 від 20.02.2026 вбачається, що державна реєстрація права власності Територіальної громади Сторожинецької міської ради здійснено 07.06.2023.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру від 17.10.2025 державну реєстрацію земельної ділянки за адресою: м. Сторожинець, вул. Клинівська 48А здійснено 21.01.2005, вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
09.08.2024 директор МПП «Веселка» звернувся з заявою до Сторожинецької міської ради з проханням передати в оренду строком на 30 років земельну ділянку з кадастровим номером 7324510100:03:001:0005, площею 0,5659 га, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована за адресою: Чернівецький район, Чернівецька область, м. Сторожинець, вул. Клинівська, 48 А.
Рішенням №276-43/2024 XLIII позачергової сесії VIII скликання від 11.10.2024 вирішено передати Малому приватному підприємству «Веселка» в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 7324510100:03:001:0005 площею 0,5659 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за адресою: м. Сторожинець, вул. Клинівська, 48А, терміном на 30 років та встановлено орендну плату в розмірі 3,00% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки в рік. 
Судом встановлено, що вищевказане рішення не реалізоване, договір оренди між відповідачем та Сторожинецькою міською радою не укладено.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.08.2024 №НВ-9946883512024, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2078404,58 грн.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.04.2025 №НВ-9960095232025, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2326875,51 грн.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.02.2026 №НВ-9940557142026, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2512838,02 грн.
Сторожинецькою міською радою на підставі зазначених витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно відповідача, без належних на те правових підстав у період з 01.01.2024 по січень 2026 включно, згідно якого сума безпідставно збережених коштів становить 92293,66 грн.
У матеріалах справи відсутні докази добровільної сплати відповідачем безпідставно збережених коштів за спірний період за користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005.
Сторожинецька міська рада зверталася з претензіями від 17.01.2025 та від 13.05.2025 до керівника МПП «Веселка», в яких пропонувала сплатити суму безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та просила з`явитися для підписання договору оренди землі. 
Листом від 25.04.2025 Сторожинецька міська рада повідомила керівника Чернівецької окружної прокуратури, що в рамках її повноважень були вжиті заходи щодо стягнення заборгованості за користування земельними ділянками, а саме були надіслані листи-претензії з розрахунками сум боргу та вимогою щодо укладення договорів оренди землі. 
01.05.2025 Чернівецька окружна прокуратура звернулася листом до Сторожинецької міської ради в якому просила повідомити про наявну заборгованість МПП «Веселка» по сплаті заборгованості за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005, вжиті заходи або причини, що перешкоджають захисту порушених інтересів держави.
Листом від 19.05.2025 Сторожинецька міська рада просила Чернівецьку окружну прокуратуру вжити заходи представницького характеру щодо захисту законних прав та інтересів громади, щодо стягнення орендної плати, у зв`язку з недостатнім фінансуванням видаткової статті бюджету міської ради з якої здійснюється сплата судового збору.
09.09.2025 Чернівецька окружна прокуратура звернулася до Сторожинецької міської ради в якому просила до 20.09.2025 надіслати договори оренди які дозволяють МПП «Веселка» право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 та інформацію щодо наявності заборгованості з орендної плати.
18.09.2025 Сторожинецька міська рада повідомила Чернівецькій окружній прокуратурі, що договір оренди на вищевказану земельну ділянку не укладався, а МПП «Веселка» використовує вищевказану земельну ділянку на якій знаходиться його майно без правовстановлюючих документів.
Листами від 01.10.2025, 31.10.2025, 18.12.2025 та 23.01.2026 Чернівецька окружна прокуратура пропонувала Сторожинецькій міській раді вжити заходи щодо примусового стягнення суми боргу з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 в судовому порядку або повідомити причини, що перешкоджають захисту порушених інтересів держави.
Листами від 20.10.2025, 30.12.2025 та 05.02.2026 Сторожинецька міська рада звернулася листом до Чернівецької окружної прокуратури в якому, з огляду на систематичну несплату плати за користування земельними ділянками просила вжити заходи представницького характеру для захисту законних прав та інтересів громади.
11.02.2026 Чернівецька окружна прокуратура повідомила Сторожинецьку міську раду про пред`явлення позовної заяви до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Сторожинецької міської ради до Малого приватного підприємства «Веселка» про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 по вул. Клинівській 48А в м. Сторожинець.
IV. Позиція суду по суті спору
Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України встановлено, що плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
За змістом статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд виходить, зокрема, із того, що відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно зі статтею 1214 названого Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
За змістом глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду в постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме з цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18).
Судом встановлено, що відповідач в період 01.01.2024 по січень 2026 включно використовував спірну земельну ділянку, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав та без укладення договору оренди землі.
Факт користування відповідачем спірною земельною ділянкою підтверджується сформованою Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна №465014798 від 20.02.2026, згідно якої за відповідачем зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна загальною площею 124256 кв.м., що розташований на земельній ділянці за адресою: м. Сторожинець, вул. Клинівська 48А, яка перебуває у власності позивача.
Таким чином, Сторожинецька міська рада, як власник спірної земельної ділянки, мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання спірної земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок відсутності між сторонами відносин щодо її використання в порядку, встановленому законом.
Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати згідно із статтями 1212 - 1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19.
Стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності.
Суд зазначає, що Верховним Судом вже сформована стала практика щодо безпідставного стягнення збережених коштів у вигляді орендної плати. Серед іншого, Верховний Суд наголошував, що об`єктом цивільних прав може бути земельна ділянка з моменту її формування та державної реєстрації права власності. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі №922/1453/20, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18 та від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19 у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Земельна ділянка як об`єкт цивільних прав є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
У відповідності до пункту 1 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна, № 442733877 від 09.09.2025 та №465013334 від 20.02.2026 вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки здійснена 21.01.2005, вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
В Інформаційній довідці №465014798 від 20.02.2026 зазначено, що з 25.04.2007 за відповідачем зареєстровано право власності на майно, що розташоване за адресою: м. Сторожинець, вул. Клинівська 48а.
З дня набуття права власності на об`єкти нерухомого майна відповідач, як власник такого майна, став фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, тому саме з 25.04.2007 у відповідача виник обов`язок належно оформити правовідносини щодо користування земельною ділянкою (укласти відповідний договір та оформити речові права на земельну ділянку), а також обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій розміщено його майно.
Щодо визначення розміру безпідставно збережених коштів, які підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Статтею 12 Закону України «Про оцінку земель» у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку земель»).
Відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. 
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.
При цьому статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
З огляду на те, що чинним законодавством не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно із статтею 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.08.2024 №НВ-9946883512024, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2078404,58 грн.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24.04.2025 №НВ-9960095232025, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2326875,51 грн.
Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.02.2026 №НВ-9940557142026, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становила 2512838,02 грн.
Розмір застосованої при розрахунку безпідставно збережених коштів відсоткової ставки орендної плати (2%) згідно категорії та цільового призначення спірної земельної ділянки відповідає рішенню Сторожинецької міської ради №155-9/2021 від 24.06.2021 «Про порядок обчислення та сплату земельного податку».
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути безпідставно збережені кошти за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01.2024 по січень 2026 включно в сумі 92293,66 грн.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.
V. Наявність підстав для звернення прокурора за захистом інтересів держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України «Про прокуратуру».
За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
У відповідності до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом, а саме позивачем жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Судом встановлено, що перед зверненням до суду Чернівецька окружна прокуратура зверталася листами до Сторожинецької міської ради щодо необхідності вжити заходи для стягнення з Малого приватного підприємства «Веселка» заборгованості за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 по вул. Клинівській 48А в м. Сторожинець.
01.05.2025 Чернівецька окружна прокуратура звернулася листом до Сторожинецької міської ради в якому просила повідомити про наявну заборгованість МПП «Веселка» по сплаті заборгованості за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005, вжиті заходи або причини, що перешкоджають захисту порушених інтересів держави.
Листом від 19.05.2025 Сторожинецька міська рада просила Чернівецьку окружну прокуратуру вжити заходи представницького характеру щодо захисту законних прав та інтересів громади, щодо стягнення орендної плати, у зв`язку з недостатнім фінансуванням видаткової статті бюджету міської ради з якої здійснюється сплата судового збору.
09.09.2025 Чернівецька окружна прокуратура звернулася до Сторожинецької міської ради в якому просила до 20.09.2025 надіслати договори оренди які дозволяють МПП «Веселка» право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 та інформацію щодо наявності заборгованості з орендної плати.
18.09.2025 Сторожинецька міська рада повідомила Чернівецькій окружній прокуратурі, що договір оренди на вищевказану земельну ділянку не укладався, а МПП «Веселка» використовує вищевказану земельну ділянку на якій знаходиться його майно без правовстановлюючих документів.
Листами від 01.10.2025, 31.10.2025, 18.12.2025 та 23.01.2026 Чернівецька окружна прокуратура пропонувала Сторожинецькій міській раді вжити заходи щодо примусового стягнення суми боргу з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 в судовому порядку або повідомити причини, що перешкоджають захисту порушених інтересів держави.
Листами від 20.10.2025, 30.12.2025 та 05.02.2026 Сторожинецька міська рада звернулася листом до Чернівецької окружної прокуратури в якому, з огляду на систематичну несплату плати за користування земельними ділянками просила вжити заходи представницького характеру для захисту законних прав та інтересів громади.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Чернівецької міської ради
Відтак, Чернівецькою окружною прокуратурою зверталась увага органу місцевого самоврядування на необхідність вжиття відповідних заходів до відповідача, однак Чернівецькою міською радою відповідні заходи вжито не було.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Чернівецька окружна прокуратура повідомила Сторожинецьку міську раду листом 11.02.2026, про пред`явлення позовної заяви до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Сторожинецької міської ради до Малого приватного підприємства «Веселка» про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7324510100:03:001:00005 по вул. Клинівській 48А в м. Сторожинець.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації тощо.
Частинами першою, четвертою статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Відповідно до статті 66 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету. У разі коли вичерпано можливості збалансування місцевих бюджетів і при цьому не забезпечується покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб, держава забезпечує збалансування місцевих бюджетів шляхом передачі необхідних коштів до відповідних місцевих бюджетів у вигляді дотацій та субвенцій відповідно до закону.
Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, характеризуються взаємозалежністю. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування порушуються й інтереси держави в цілому. 
Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.
Реалізація правомочностей власника комунального майна, в тому числі землі, передбачає право на отримання доходів від користування нею іншими особами, у розмірах та в порядку, визначених чинним законодавством та відповідними правовстановлюючими документами. 
Неотримання місцевим бюджетом доходів від сплати коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту порушує інтереси відповідної територіальної громади та інтереси держави.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Сторожинецької міської ради.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається із матеріалів справи, прокуратурою при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №249 від 20.02.2026.
Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 2, 12, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Малого приватного підприємства «Веселка» (59000, вул. Клинівська, 48А, м. Сторожинець, Чернівецький район, Чернівецька область, код 21449299) на користь Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (59000, вул. Чернівецька, 6-А, м. Сторожинець, Чернівецький район, Чернівецька область, код 04062179, p/p UA028999980314090544000024327 в Чернівецьку ГУК/Сторожинецька ТГ, код класифікації доходів бюджету 24060300 - інші надходження) 92 293,66 грн безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю.
3. Стягнути з Малого приватного підприємства «Веселка» (59000, вул. Клинівська, 48А, м. Сторожинець, Чернівецький район, Чернівецька область, код 21449299) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, код 02910120, банк платника ДКСУ м.Київ, МФО 820172, p/p UA378201720343110001000004946, класифікація видатків бюджету - 2800) 3 328 грн судового збору.
Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2026.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв