Номер провадження: 33/813/350/26
Номер справи місцевого суду: 522/23487/25 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу адвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року,
в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
ПостановоюПриморського районного суду м. Одеси від 10.11.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності посилається на незаконні дії поліцейського, не дотримання положення законодавства щодо правильного і належного оформлення протоколу по адміністративне правопорушення, не пред`явлення посвідчення уповноваженої особи на здійснення зупинки електросамокату та перевірки документів, зупинки та огляд проводилися під час повітряної тривоги, а також відсутність в матеріалах справи доказів керування особою вказаним в протоколі електросамокатом. 
При цьому, скаржником також зауважується, що відеозапис долучений до матеріалів справи та на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки, будучи електронним доказом, належним чином не засвідчений, зокрема відсутні відомості про підписання електронним цифровим підписом.
Апеляційна скарга також мотивована недоведеність факту алкогольного сп`яніння особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки останній огляд на стан сп`яніння в медичному закладі не проходив, а також відсутністю встановлення належності електросамокату до механічного транспортного засобу, його руху і здійснення особою його керування.
Апеляційна скарга також містить клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, зазначаючи, що в судовому засіданні Набієв Елшад Шахін Огли присутнім не був, про ухвалення постанови стало відомо через інформацію, розміщену на сайті Приморського районного суду м. Одеси та з матеріалами справи ознайомився лише 25.12.2025 року в приміщенні суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Троянської-Гатенюк І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 10.11.2025 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 присутнім не був, про ухвалення постанови стало відомо через інформацію, розміщену на сайті Приморського районного суду м. Одеси та з матеріалами справи ознайомився лише 25.12.2025 року в приміщенні суду першої інстанції, з огляду на що апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи по суті в суді першої інстанції та ухвалення оскаржуваної постанови відбулося за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості щодо належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до положень ст. 277-2 КУпАП про дату, час та місце розгляду справи по суті. Будь-які інші відомості щодо повідомлення особи в матеріалах справи також не міститься.
Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про ознайомлення із відміткою про ознайомлення з матеріалами справи 25.12.2025 року, а також заява адвоката Троянської-Гатенюк І.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді 04.01.2026 року, що підтверджує наведені в апеляційній скарзі підстави поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу подано за допомогою підсистеми Електронний Суд 04.01.2026 року.
Таким чином, з огляду на викладене в своїй сукупності, апеляційний суд приходить висновку, що, враховуючи здійснення розгляду справи в суді першої інстанції за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, а також відомостей щодо направлення та отримання особою копії оскаржуваної постанови суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 право на доступ до правосуддя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
В судове засідання 04.05.2026 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи за відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено, що під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, положення ст. 130 КУпАП не входить до переліку правопорушень при розгляді справ про яке передбачена обов`язкова участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, вважає за необхідне розглядати дану справу про адміністративне правопорушення за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисників – адвоката Троянської-Гатенюк І.В., адвоката Прасолова І.В., зважаючи на встановлені положеннями ст. 277 КУпАП строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479863 від 11.10.2025 року, згідно до якого встановлено те, що 11.10.2025 року о 00 годин 11 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом – електросамокатом JET, без д/н, у м. Одесі, по вулиці Преображенській, біля будинку №16, із ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовився; направленням ОСОБА_1 про огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2025 року; та відеозаписами долученими до матеріалів адміністративної справи.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування вказаної постанови з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 479863 ОСОБА_1 11.10.2025 року близько 00 год 11 хв в м. Одеса по вул. Преображенська, 16 керував електросамокатом JET н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису – нагрудний відеореєстратор 470626, 473718, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (п. 1 розділ 2). Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Згідно положень п. 3, 4 розділу 2 вищезазначеному Порядку № 1103 та п. 6 розділу 2 Інструкції № 1452/735, огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 розділ 1 Інструкції № 1452/735).
Разом з тим, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення всіх обов`язкових ознак даного правопорушення та підтвердження наявності таких відповідними доказами. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності стверджується про недоведеність наявності факту алкогольного сп`яніння та відсутність доказів здійснення керування вказаним в протоколі електросамокатом, з огляду на що слід зазначити наступне.
Згідно змісті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що фіксація подій, що працівниками поліції здійснювалася відео фіксація подій, що відбувалися в день складення протоколу на боді камери та до матеріалів справи на підтвердження наведених в протоколі обставин долучено технічний засіб 4706626 та 473718.
Разом з тим, дослідивши наявні матеріли справи, апеляційним судом встановлено, що на долученому працівниками поліції носії інформації містять два файли, однак зазначені файли не відтворюються.
У зв`язку із наведеними обставинами, а саме неможливістю відтворити відеозаписи, що містяться на диску, в судовому засіданні 04.03.2026 року задоволено клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про витребування вказаних відеозаписів та направлено відповідну постанову до Департаменту патрульної поліції УПП в Одеській області. Однак, витребуваний судом відеозапис подій на адресу апеляційного суду не надходив.
При цьому, матеріали справи в свою чергу не містять відомостей щодо неможливості працівниками поліції здійснювати відео фіксацію подій. 
Відомостей щодо залучення в даному випадку свідків під час спілкування працівників поліції з особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та фіксації відмови такої особи від проходження огляду на стан сп`яніння, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи також не міститься. 
Будь-які інші докази на підтвердження наведених в протоколі обставин подій в матеріалах справи відсутні.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що наявність факту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтується виключно на змісті складеного працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та жодними іншими доказами у розумінні положень ст. 251 КУпАП не підтверджено.
При цьому, слід зауважити, що відповідно до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву».
Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Таким чином, враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, оскільки долучений працівниками поліції відеозапис подій, на які також міститься посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові, не можливо відтворити, на запит апеляційного суду будь-якого іншого відеозапису подій Департаментом патрульної поліції УПП в Одеській області не надано, будь-які інші докази на підтвердження наведених в протоколі обставин подій в матеріалах справи не міститься, зважаючи при цьому на вищевикладені положення щодо стандарту доказування «поза розумним сумнівом», апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на безпідставність висновків суду першої інстанції щодо доведення вини особи зібраними по справі доказами.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити адвокату Троянській-Гатенюк Ірині Вадимівні, захисникі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Набієва Елшад Шахін Огли, пропущений строк апеляційного оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргуадвоката Троянської-Гатенюк Ірини Вадимівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року – скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 18 травня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева