Справа №:755/20574/25
Провадження №: 2/755/2060/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2026 р.   м.Київ 
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Коваленко І.В.,
за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Кордій Н.Г.,
відповідач - ОСОБА_2 ,
представник відповідача - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, - 
в с т а н о в и в :
16.10.2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. 
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , укладеному 16.01.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м.Києва, номер актового запису - 25. Від шлюбу мають спільну: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом зі нею та повністю перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин неможливості взаємного проживання. Сімейне життя почалось погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін по-різному дивиться на головну критерії шлюбу, по-різному сприймають життя та сім`ю. Між сторонами існує несумісність. Відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в матеріальному забезпеченні доньки. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивачка самостійно не в змозі забезпечити, а тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. 
21.10.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.
На підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особо щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.
29.10.2025 року, згідно ч. 7 ст. 187 ЦПК України, з відділу з питань реєстрації проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА отримана інформація про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 , яка збігається з адресою, зазначеною у позовній заяві. 
11 листопада 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимоги про визначення місця проживання дитини - повернуто позивачеві.
У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
11.12.2025 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/20574/25 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. у відпустці. Справу призначено на 12.02.2026 року.
12.02.2026 року довідкою секретаря судових засідань цивільну справу №755/20574/25 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному. Справу призначено на 23.03.2026 року. 
23.03.2026 року в судовому засіданні представник відповідача в частині розірвання шлюбу визнав позовні вимоги, просив визнати явку позивача обов`язковою. Клопотання представника відповідача задоволено, зобов`язано сторін надати довідки про доходи за останні 6 місяців, а також довідки про стан здоров`я та у зв`язку з необхідністю виклику в судове засідання позивачки для дачі особистих пояснень та подання доказів оголошено перерву до 21.04.2026 року. 
21.04.2026 року (вх.№23227) через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. На вимогу суду щодо надання документів по справі стороною позивача надаються: довідка про доходи ОСОБА_1 , договір оренди квартири від 14.09.2025 року, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.04.2026 року, виписка із медичної карти пацієнта №17 292/ 19 від 18.10.2025 року, договір про надання платної освітньої послуги (навчання) для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка №3399/1іф від 16.08.2024 року, договір про навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка №3399УФ від 16.08.2024 року.
21.04.2026 року (вх.№23219) від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копії пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , 1939 року народження, свідоцтва про народження ОСОБА_2 , довідки про нараховану з/ту ОСОБА_2 , нотаріальної заяви ОСОБА_2 від 10.12.2025 року, рахунки на оплату комунальних послуг. 
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували, щодо стягнення аліментів - просили відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, вислухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.01.2003 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб.
Позивачка та відповідач мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Позивачка вказує, що однією сім`єю сторони не проживають.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.
Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до положень ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Стосовно стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомості, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище, наявність у нього інших дітей, в матеріалах справи відсутні, а отже відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, і тому справедливим буде присудження до стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи викладене, суд вважає позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.
Положеннями частини першої статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено також частиною третьою статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_2 позову до початку розгляду справу по суті, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 605,60 грн. Така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 24, 36, 51, 56, 104, 105, 112, 114, 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, - задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м.Києва, 16 січня 2003 року, актовий запис № 25 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 16 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок), сплаченого нею згідно квитанції про сплату № 52349039 від 08 жовтня 2025 року, на р/р UA478999980313141206000026005, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача ГУК у м. Києві/Дніпров. р-н/22030101, призначення платежу: 101 3015518281; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Дніпровський районний суд міста Києва.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи -
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Повний текст рішення суду складений та підписаний 24.04.2026 року.
Суддя :