ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1619/26 Справа № 175/3910/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський В. О. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Богача А.А., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, офіцера групи підтримки в/ч НОМЕР_2 , у військовому званні – лейтенант, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто судовий збір,
в с т а н о в и л а :
постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 29.12.2025 року приблизно о 23:00 годині перебував у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 на території АДРЕСА_2 під час виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані внаслідок вживання алкогольних напоїв, в умовах особливого періоду, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
На зазначену постанову захисник адвокат Богач А.А., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження.
У клопотанні про поновлення строку вказує, що постанова винесена 23.03.2026 року без участі ОСОБА_1 та його захисника. Повний текст постанови отримано через систему «Електронний суд» 10.04.2026 року, що унеможливило подання скарги у десятиденний строк.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає за можливе визнати причину незначного пропуску строку поважною та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року.
В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
На обґрунтування своїх вимог вказує на порушення права на захист та ігнорування поданих клопотань. Зазначає, що, незважаючи на твердження суду про «зловживання правом», захисником Богачем А.А. через систему «Електронний суд» 22.03.2026 року та 23.03.2026 року подано три ґрунтовні клопотання: про долучення доказів (характеристик, нагород), про витребування доказів (відеозаписів, свідоцтва про повірку алкотестера) та виклик свідків, а також про об`єднання справ № 175/3910/26 та № 175/2042/26. Суд не розглянув жодного з цих клопотань, чим, на думку захисту, порушив вимоги ст. ст. 248, 251, 268 КУпАП щодо всебічного та об`єктивного розгляду справи.
Зауважує, що у провадженні того самого судді перебувала справа № 175/2042/26 щодо подій того самого дня — 29.12.2025 року. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП ці справи мали бути об`єднані, а стягнення накладено в межах однієї санкції. На думку захисту, роздільний розгляд справ був спрямований на штучне збільшення розміру штрафів та прискорення розгляду до завершення строків давності.
Також вказує, що суд поклав в основу рішення результат алкотестера «Алкофор-507», проте не перевірив свідоцтво про його повірку, про що просив захист. Крім того, не було досліджено відеозапис затримання, який, на думку захисту, міг спростувати стан сп`яніння.
ОСОБА_1 та його захисник адвокат Богач А.А. у судове засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи, її складності, поведінки сторін та предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перешкодам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§§ 66–69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Частина 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Богача А.А. на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених ним доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV рішення ЄСПЛ є джерелом права в Україні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правових позицій, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» (заява № 22750/02), у якому відображено принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним лише тоді, коли доводи сторін дійсно «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 виконано належним чином.
Так, суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_1 підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК-5641 від 30.12.2025 року;
- роздруківкою результату тесту на алкоголь № 00704 від 29.12.2025 року до протоколу ДНК-5641, проведеного за допомогою газоаналізатора «Алкофор 507» (серійний номер ІUМВ80014, дата калібрування — 27.06.2025 року), відповідно до якої результат становив 1,04 ‰, із підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння № 4105 від 29.12.2025 року з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор 507», проведеного у присутності двох свідків — ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з яким ОСОБА_1 погодився з результатом огляду, що становив 1,04 ‰;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , відповідно до яких лейтенанта ОСОБА_1 було виявлено на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а за результатами проведеного огляду на стан сп`яніння в ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння — 1,04 ‰.
Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені ч. 1 або ч. 2 цієї статті, зокрема за появу військовослужбовця на території військової частини в нетверезому стані або виконання ним обов`язків військової служби в нетверезому стані, якщо такі дії вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 року особливий період — це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України та інших військових формувань, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або введення воєнного стану та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Матеріалами справи достеменно підтверджено, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем та виконуючи обов`язки військової служби, пройшов огляд за допомогою газоаналізатора із встановленням стану алкогольного сп`яніння. Зазначені обставини є обов`язковими складовими інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Статтею 6 Порядку направлення військовослужбовців для проведення огляду передбачено, що уповноважена посадова особа, яка проводить огляд, застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до ч. 6 ст. 266-1 КУпАП під час проведення огляду військовослужбовців на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
У даному випадку огляд проводився за участю двох свідків, що прямо передбачено вимогами закону. Тому порушень порядку проведення огляду апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до роздруківки результату огляду газоаналізатора «Алкофор 507» датою калібрування приладу зазначено 27.06.2025 року, тоді як огляд проведено 29.12.2025 року. Отже, на момент проведення огляду строк дії калібрування приладу не закінчився, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Щодо доводів сторони захисту про невирішення питання про об`єднання справ № 175/3910/26 та № 175/2042/26 апеляційний суд зазначає, що нормами КУпАП не передбачено механізму передачі справи про адміністративне правопорушення іншому судді для вирішення питання про її об`єднання з іншою справою. Крім того, об`єднання справ про адміністративні правопорушення є правом суду, а не його обов`язком.
Більш того, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, відповідно до вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, серед іншого, ст. 172-20 КУпАП, розглядаються протягом доби. Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено 30.12.2025 року, а судове засідання призначено на 23.03.2026 року, суд був позбавлений правової можливості відкладати судовий розгляд для вирішення клопотань сторони захисту, які носили процесуальний характер та не впливали на доведеність вини ОСОБА_1 . Крім того, на останнього накладено мінімальне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
А тому посилання захисника на порушення права на захист через процесуальні порушення під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Апеляційний суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
У даному випадку протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та зазначеної Інструкції, а тому відсутні підстави для визнання його недопустимим доказом.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та навів в оскаржуваній постанові докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі, захисником не наведено, а під час розгляду апеляційної скарги таких обставин не встановлено.
Адміністративне стягнення у виді штрафу накладено відповідно до санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому стану, а також відсутності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу захисника адвоката Богача А.А., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        Ірина СВІЯГІНА