КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 758/10315/21
номер провадження 22-ц/824/3400/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Лопатіна Костянтина Олександровича
на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року /суддя Будзан Л.Д./
за заявою представника ОСОБА_1 - Слюсаренка Дмитра Аркадійовича про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року у позові КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
17 червня 2025 року Подільський районний суд м. Києва ухвалив додаткове рішення, яким задовольнив заяву представника відповідачки - адвоката Слюсаренка Д.А. про ухвалення додаткового рішення та стягнув з позивача («Київтеплоенерго») на користь ОСОБА_1 27 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 605,60 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення. /а.с. 182-184/
Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник позивача Лопатін К.О. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення та відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що додаткове рішення є необґрунтованим, ухваленим з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат, не надав належної оцінки поданим позивачем доказам та не перевірив реальність, необхідність і співмірність заявлених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 грн. Апелянт наголошує, що до матеріалів справи долучено лише першу сторінку договору про надання правничої допомоги без підпису відповідачки, відсутній детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), акт приймання-передачі виконаних робіт, платіжні документи, які б підтверджували фактичну оплату послуг, а також будь-які інші докази, що дозволяють встановити обсяг, характер і реальність наданої правової допомоги. На думку апелянта, без таких доказів неможливо підтвердити, що заявлені витрати є дійсними, необхідними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом послуг та ціною позову. Посилаючись на ч. 4 ст. 137 ЦПК України, апелянт вказує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України учасник справи зобов`язаний подати до суду докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат. Апелянт вважає, що відповідачка не виконала зазначених вимог закону, а суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву про стягнення витрат без належної перевірки їх обґрунтованості та реальності, чим порушив принципи співмірності, розумності та диспозитивності цивільного процесу.
ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, за єдиною відомою суду адресою, конверт повернувся за відсутністю адресата, також апеляційну скаргу направлено через електронний кабінет її адвоката, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не зверталась.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з на підставі наступного.
Судом встановлено, що рішенням від 29 травня 2025 року у позові відмовлено. Представник відповідачки звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача 27 000 грн витрат на правничу допомогу та 605,60 грн судового збору.
Постановляючи додаткове рішення, суд першої інстанції керувався ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, підлягають розподілу між сторонами, а витрати на професійну правничу допомогу відшкодовуються з урахуванням їх співмірності.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що заявлені витрати в розмірі 27 000 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню з позивача. Також стягнуто судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення.
Однак з таким висновком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.
Спочатку позивач заявив вимоги на суму 54 713,58 грн. Згодом сам позивач зменшив суму позовних вимог до 25 236,93 грн (а.с. 80), тобто борг зменшився удвічі.
24 листопада 2024 року відповідачка ОСОБА_1 особисто подала заяву про перегляд заочного рішення, надавши довідку з реєстру від 02.06.2016 та договір купівлі-продажу від 19.12.2017. Нову довідку з реєстру вона не надала. За матеріалами справи станом на 02.07.2021 права власності на квартиру в реєстрі не зареєстровані.
Суд першої інстанції переглянув заочне рішення та відмовив у задоволенні позову. Апеляційний суд вказане рішення не переглядає.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу колегія встановила таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Представником надано договір від 20.11.2024 р., повний текст підписаний сторонами, акт від 02.06.2025 з детальним обґрунтуванням та вартістю і докази оплати. /а.с. 172-176/
Водночас, у матеріалах справи на кожне судове засідання містяться заяви представника відповідачки про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника. Жодного судового засідання, вказаного в акті як такого, що проводилося за участю представника відповідачки, не відбулося.
Оцінюючи надані представником відповідачки докази (договір, акт) на предмет реальності, необхідності, обсягу виконаних робіт, складності справи, часу, витраченого адвокатом, а також співмірності заявлених витрат зі зменшеною ціною позову у 25 236,93 грн, колегія вважає, що заявлена сума 27 000 грн є надмірною.
З урахуванням принципу співмірності за ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розумності та справедливості, апеляційний суд вважає достатнім і співмірним стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 000 грн.
Щодо стягнення 605,60 грн судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення - апеляційна скарга в цій частині відхиляється, оскільки таке стягнення відповідає вимогам закону, заочне рішення переглянуто, у позові відмовлено, а тому в порядку ст. 141 ЦПК України розподіл судового збору судом першої інстанції зроблено вірно.
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за оскарження додаткового рішення щодо стягнення судових витрат судовий збір не сплачується, отже в порядку ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити частково.
Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року - скасувати в частині стягнення з представника комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Ганни Іванівни 27 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву представника ОСОБА_1 - Слюсаренка Дмитра Аркадійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: