Справа № 677/2075/25
Провадження № 2/677/333/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
05.06.2026 року   м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
у складі головуючого - судді: Шовкуна В.О.,
за участю секретаря судового засідання: Демчишеної Ю.В.,
учасники справи (сторони):
представники позивача -  ОСОБА_1 , Іванченко Н.В.,
Треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Представник третьої особи - Плужненського ліцею 
Хмельницької обласної ради - Гончарук Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красилів цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Плужненський ліцей Хмельницької обласної ради, про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
До суду звернувся позивач Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області з позовною заявою до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Плужненський ліцей Хмельницької обласної ради у якій просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_4 є матір`ю малолітніх  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 06.06.2024 року, діти  ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , були відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав за неналежне виконання батьківських обов`язків. Батько ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Батько ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2017 року, засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Замкова виправна колонія» (№ 58). Рішенням виконавxого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 26.07.2024 року № 196, малолітні,  ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , набули статус дітей, позбавлених батьківського піклування та взяті на первинний облік. В подальшому діти були влаштовані до прийомної сім`ї. Надалі відповідачу ОСОБА_4 були надані можливості працевлаштування на які вона не відгукнулась. Не має постійного місця проживання, також місце проживання уcix своїх дітей вона не зареєструвала. Під час перебування дітей у державних закладах, неодноразово ОСОБА_4 було запропоновано до служби у справах дітей на бесіду щодо повернення дітей їй на виховання. Вона обіцяла влаштуватися на роботу, перестати вживати алкогольні напої, вести аморальний спосіб життя. Причиною відібрання було постійне вживання алкогольних напоїв та не належний догляд за дітьми. Вона часто покидала дітей самих вдома, при тому, шо найменшій дитині було всього 6 місяців. Враховуючи всі обставини, можна вважати, що мати, ОСОБА_4 не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, не піклується про їхнє здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі наведеного просив позов задовольнити.

Аргументи учасників справи.
Заперечень на позов відповідач не подала.
У судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засіданні повторно не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надала.
Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні, просили позов задовольнити.
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві.
Неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (за усної згоди уповноважених осіб), в судовому засіданні чіткої відповіді щодо позбавлення його матері батьківських справ не надав, вказав, що протягом останніх двох років матір з ним не спілкується, не цікавиться його життям. Підтвердив той факт, що в період спільного проживання мати зловживала алкогольними напоями.
Неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (за усної згоди уповноважених осіб), в судовому засіданні не заперечував щодо позбавлення його матері батьківських прав відносно нього, вказав, що протягом останніх двох років матір з ним не спілкується та не цікавиться його життям. Також підтвердив той факт, що в період проживання з мамою, остання зловживала алкогольними напоями.

Позиція суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 01.08.2011 року серії НОМЕР_1 , виданого Чернелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками ОСОБА_5 записані ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с. 11).
Відповідно до свідоцтва про народження від 22.07.2014 року серії НОМЕР_2 , виданого Чернелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками ОСОБА_5 записані ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про народження від 10.11.2023 року серії НОМЕР_3 , виданого Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками ОСОБА_7 записані ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 9).
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 06.06.2024 року, діти  ОСОБА_8 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , були відібрані у матері ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав за неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 18-20).
Батько ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Батько ОСОБА_7 , ОСОБА_9 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.11.2017 року, засуджений до довічного позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Замкова виправна колонія» (№ 58) (а.с. 21-26).
Наказом № 68-О від 16.07.2024 року служби у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради уci діти були взяті на первинний облік (а.с. 27).
Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 26.07.2024 року № 196, малолітні, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набули статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с. 28).
Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 19.12.2024 року № 437, малолітні, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом утворення прийомної сім`ї на базі сім`ї ОСОБА_14 (а.с. 33), про що було укладено договір № 454 «Про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї» (а.с. 31).
Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 27.01.2025 року № 11, малолітнього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виведено з сім`ї ОСОБА_14 (а.с. 38).
Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 27.01.2025 року № 12, малолітнього, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» на повне державне утримання (а.с. 39).
Згідно довідки № 750 від 09.10.2025 року Плужинецького ліцею Хмельницької області за період 2024-2026 років учня ОСОБА_5 його мати ОСОБА_4 не відвідувала, не телефонувала, не надсилала листи, не надавала матеріальну допомогу (а.с. 44).
Згідно копій виконавчих листів № 1, 2, 3 від 06.06.2024 року з відповідача ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання малолітніх  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 46-48).
Згідно копії повідомлення Полонського районного суду Хмельницької області станом на 07.10.2025 року відповідач ОСОБА_4 з заявами про повернення їй на виховання її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не зверталася. (а.с. 52).
Згідно копії повідомлення Служби у справах дітей Шепетівської міської ради відповідач ОСОБА_4 з заявами про бажання зустрічі з її малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не зверталась, їхнім життям та здоров`ям, за час перебування дітей у прийомній сім`ї не цікавилась. (а.с. 53).
Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради Хмельницької області № 295 від 24.10.2025 року «Про затвердження висновку Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав» затверджено Висновок Служби у справах дітей Полонської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 63-66).
Суд приймає до уваги даний висновок органу опіки та піклування як такий, що достатньо обґрунтований та не суперечить інтересам дітей, обставини викладені у висновку об`єктивно відображають ставлення відповідача до власних дітей, тоді як протилежного судом не встановлено.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права. 
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави - учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Таким чином, наведені норми права дають підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 року, § 78). 
Також ЄСПЛ в рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідачем проти позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини.
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження з дитиною полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Згідно з наданим суду висновком служби у справах дітей Полонської селищної ради Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач фактично не проявляє інтерес до дітей.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських прав відносно своїх дітей, що є підставою для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1331,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164 СК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Плужненський ліцей Хмельницької обласної ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 1331 гривень 20 копійок. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи (сторони):
Позивач – Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, місце знаходження: 30500, Хмельницька область, Шепетівський район, м. Полонне, вул. Лесі Українки, 114, ЄДРПОУ: 40220859.
Відповідач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Треті особи:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ;
- Плужненський ліцей Хмельницької обласної ради, місце знаходження: 30320, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Плужне, вул. Соборна, буд. 2, ЄДРПОУ: 22989218.

Суддя:      В.О. Шовкун