15.06.2026

Справа №639/3827/25
Провадження №1-кп/639/126/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
захисника – адвоката ОСОБА_13 ,
обвинуваченого ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому в ЄРДР 24 травня 2025 року за №62025170020006940 відносно 
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебуваючого на посаді помічника гранатометника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення ВЧ3017 НГУ, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24.06.2023 військовозобов`язаного відповідно до мобілізаційного плану ОСОБА_15 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №193 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 21.01.2025 №25 солдата ОСОБА_14 призначено на посаду помічника гранатометника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ. 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу. 
Відповідно до вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України про Національну Гвардію України, солдат ОСОБА_16 під час продовження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негативних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладені на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. 
Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника. 
Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. 
Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України – для військовослужбовців рядового, сержантського і старшого складу, молодшого та старшого офіцерського складу. 
Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. 
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира – віддавати накази і розпорядження , а обов`язок підлеглого – їх виконувати. 
Відповідно до ст. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1152/2008, право надавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. 
Однак, солдат ОСОБА_14 під час проходження військової служби на посаді помічника гранатометника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення ВЧ3017НГУ, 10.04.2025 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.
10.04.2025 об 11.08 год. першим заступником командира 1-го батальйону оперативного призначення – начальником штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ капітаном ОСОБА_17 вишикувано зведене відділення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, в тому числі солдата ОСОБА_14 , в пункті тимчасової дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 та усно доведено й роз`яснено бойове розпорядження командира 1 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення НГУ підполковника ОСОБА_18 від 10.04.2025 №04\600 дск «З 21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади». Будучи невдоволеним вказаним наказом, солдат ОСОБА_14 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільне-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ та вибувати до ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) для подальшого виконання спеціального бойового завдання за призначенням, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 НГУ. 
Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
В судовому засіданні ОСОБА_14 при роз`ясненні йому суті обвинувачення за ч. 4 ст. 402 КК України свою вину не визнав.
Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_14 свою позицію не змінив та повідомив, що не визнає свою вину. 
Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що він проходить військову службу на посаді помічника гранатометника 3-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення ВЧ3017НГУ та 10.04.2025 в приміщенні тимчасової дислокації частини було проголошено бойовий наказ про здійснення ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади та зобов`язано командира підрозділу сформувати зведене відділення у кількості 7 військовослужбовців. Так було визначено відповідних військовослужбовців, серед яких був і обвинувачений. Бойовий наказ було оголошено о 11.08 год. заступником командира ОСОБА_17 . При оголошенні наказу проводилась відео –зйомка. Після доведення бойового розпорядження особовому складу було запропоновано незгодним з наказом зробити крок вперед. Обвинувачений вийшов зі строю та пояснив, що не може виконувати бойове завдання за станом здоров`я, також повідомив командира, що на утриманні має мати похилого віку. Обвинувачений повідомив, що раніше про факти неможливості виконання бойових завдань та проходження служби в бойовій частині повідомляв керівництво військової частини, але всі ці зауваження ігнорувались. ОСОБА_14 декілька разів надавав медичним працівникам документи, які свідчать про його незадовільний стан здоров`я, але ці документи зникали та не долучались до його особистої справи. ОСОБА_14 має на утриманні мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду. Щодо оскарження висновків ВЛК, ОСОБА_14 повідомив, що з письмовими заявами та скаргами не звертався, а повідомляв про стан свого здоров`я в усній формі. Про порядок звернення із заявами про оскарження висновків ВЛК він дізнався тільки коли перебував в місцях позбавлення волі. При оголошенні бойового завданнявін повідомив командиру, що не відмовляється проходити військову службу, але на теперішній час не може виконати наказ з причин поганого стану здоров`я. Він ніколи не відмовлявся від служби та не ухилявся від виконання своїх обов`язків як військовослужбовець. Обвинувачений ОСОБА_14 наполягає, що від подальшого проходження військової служби не відмовляється, має відповідне бажання та просить дозволити йому нести військову службу із урахуванням стану його здоров`я в іншій, бажано в тиловій частині. Також ОСОБА_14 вважає, що причина відмови від виконання бойового наказу була поважна, а тому в його діях відсутній склад злочину.
Вина обвинуваченого ОСОБА_14 в інкримінованому йому злочині підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків:
-з показань свідка ОСОБА_17 . Він проходив військову службу на посаді першого заступника командира 1 батальйону оперативного призначення - начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ. У зв`язку з обстановкою на лінії бойового зіткнення 10.04.2025 було прийняте бойове розпорядження сформувати зведене відділення військовослужбовців в кількості 7 осіб, серед яких був ОСОБА_14 та проголошено в їх присутності бойовий наказ – «З 21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади».  Наказ було проголошено в пункті дислокації військової частини, голосно та чітко, під відео фіксацію. Після доведення бойового наказу ОСОБА_17 запитав у присутніх військовослужбовців, яким цей наказ оголошено, хто з них готовий до виконання та хто з них відмовляється виконати бойовий наказ та запропонував останнім вийти зі строю. Після цього, декілька військовослужбовців, серед яких був і ОСОБА_14 вийшли зі строю. Інші погодились виконати наказ. ОСОБА_14 про причини відмови вказав, що відмовляється приступити до виконання бойового наказу з причин незадовільного стану здоров`я. Солдат ОСОБА_14 раніше не приймав участі в бойових зіткненнях, а з різних причин ухилявся від цього. Про наслідки відмови від виконання бойового наказу особовому складу в/ч було роз`яснено; 
-з показань свідка ОСОБА_19 . Він проходить військову службу на посаді командира 1 взводу оперативного призначення 2 роти 1 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ та 10.04.2025 в приміщенні тимчасової дислокації частини було проголошено бойовий наказ про здійснення ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади та зобов`язано командира підрозділу сформувати зведене відділення у кількості 7 військовослужбовців. Так було визначено відповідних військовослужбовців, серед яких був солдат ОСОБА_14 . Бойовий наказ було оголошено о 11.08 год. заступником командира ОСОБА_17 . При оголошенні наказу проводилась відео – зйомка. Після доведення бойового розпорядження особовому складу, ОСОБА_17 запропонував незгодним з наказом зробити крок вперед. Декілька військовослужбовців вийшли зі строю. Серед них був солдат ОСОБА_14 . Останній пояснив, що причиною відмови від виконання бойового наказу є його незадовільний стан здоров`я; 
- з показань свідка ОСОБА_20 . Він проходить військову службу на посаді техніка 2 роти 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ. 10.04.2025 командиром було оголошене бойове розпорядження про необхідність з21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади».   Наказ було оголошено військовослужбовцям голосно, чітко, доступно. Серед військовослужбовців був солдат ОСОБА_14 , який на питання командира про готовність виконати наказ, зробив крок вперед, та відмовився від виконання наказу з причин незадовільного стану здоров`я. Серед інших військовослужбовців, були і такі, шо погодились виконати наказ та в подальшому його виконали; 
-з показань свідка ОСОБА_21 . Він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді заступника командира 2 роти оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_22 було надано наказ зібрати військовослужбовців частини для проголошення наказу та 10.04.2025 було оголошено солдатам, серед яких був і ОСОБА_14 про здійснення переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до з21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади».  Оголошення наказу було всім військовослужбовцям зрозумілим та на питання про готовність виконати наказ, солдат ОСОБА_14 , відмовляючись від виконання зробив кок вперед. Причиною відмови обвинувачений вказав поганий стан здоров`я. Після оголошення наказу присутнім були роз`ясненні наслідки відмови від виконання бойового розпорядження; 
-з показань свідка ОСОБА_23 . Він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді водія 3 взводу 1 роти 1 батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_22 було надано наказ військовослужбовцям частини зібратися для проголошення наказу та 10.04.2025 було оголошено солдатам, серед яких був він та ОСОБА_14 про здійснення переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до з21.00 год. 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади».  На питання про готовність виконати наказ, солдат ОСОБА_14 , відмовляючись від виконання зробив кок вперед. Причиною відмови обвинувачений вказав поганий стан здоров`я;
-з показань свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ на посаді водія взводу 1 роти 1 батальйону оперативного призначення та на посаді офіцера секції S-1 1 батальйону оперативного призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ. В приміщенні тимчасової дислокації військової частини, відповідно до списків зведеного відділення, командиром було надано наказ військовослужбовцям частини зібратися для проголошення наказу та 10.04.2025 було оголошено бойове розпорядження військовослужбовцям, серед яких був він та ОСОБА_14 про здійснення переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до з21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади». Солдат ОСОБА_14 , відмовляючись від виконання зробив кок вперед. Причиною відмови обвинувачений вказав поганий стан здоров`я, але при цьому не заперечував готовність в подальшому проходити військову службу в іншій частині. ОСОБА_14 характеризується посередньо, як військовослужбовець, який постійно ухилявся від виконання наказів та безпосередньо не брав участь в бойових зіткненнях. 
Вказані свідки були допитані в судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження та обвинувачений ОСОБА_14 не ставив під сумнів їх показання. 
Аналізуючи пояснення свідків у сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці показання свідків, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами - процесуальними документами, є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджені об`єктивними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З показань свідків судом встановлено, що ОСОБА_14 з ними раніше був знайомий, оскільки проходили службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, між ними були нормальні службові відносини і тому суд вважає, що у вказаних свідків немає причин для обмовлення обвинуваченого ОСОБА_14 . Сам обвинувачений не вказує на наявність будь - яких, в тому числі і неприязних відносин між ним та вказаними свідками, не вказує причин з яких свідки могли б його оговорити, взагалі про наявність таких причин суду не повідомляє. Кожні показання свідків, обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_14 про не визнання своєї вини, надання ним відповідних показань, винуватість останнього в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданнями доказами:
-витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 07.12.2023, за №364. Уважати таким, що приступив до виконання обов`язків старшого лейтенанта ОСОБА_17 з 06 грудня 2023 за посадою першого заступника командира 1 батальйону оперативного призначення –начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ, який призначений на цю посаду наказом начальника Східного територіального управління НГУ від 01.12.2023 №866 о/с; 
-повідомлення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_26 , що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_14 10.04.2025, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 висловив непокору, тобто відкриту відкриту відмову від виконання наказу першого заступника командира 1-го батальйону оперативного призначення - начальника штабу капітана ОСОБА_17 ;
-витяг з бойового розпорядження командира 1 боп НОМЕР_2 броп НГУ №04/600 від 10.04.2025. З метою виконання бойових завдань у складі 2 батальйону оперативного призначення 3 броп НГУ та виконання вимог бойового розпорядження командира 2 боп №04.558 від 10.04.2025 наказано: «в термін до 22.00 10.04.2025 сформувати зведене відділення в кількості 7 військовослужбовців (серед яких солдат ОСОБА_14 ). З 21.00 11.04.2025 здійснити заняття ВП «МАЯК» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади. Про виконання вимог даного розпорядження доповісти рапортом; 
-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 21.01.2025, №25. Уважати таким, що приступив до виконання обов`язків ОСОБА_14 з 21 січня 2025 за посадою помічника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення, який призначений на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ;
-витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.06.2023, №193. Зарахувати до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення солдата запасу ОСОБА_14 , стрільця 3 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення, присвоївши особистий номер НОМЕР_3 та вважати таким, що приступив до виконання обов`язків; 
-довідка ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» медична (військово-лікарська) комісія від 30 січня 2025 за № 68. Солдат за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_14 пройшов медичний огляд у медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Харківській області». Рішення ВЛК - консолідований перелом (серпень 2023) правої п`яткової кістки без порушення функції, консолідований перелом (09.04.2024) правої променевої кістки без порушення функції. Травма пов`язана з проходженням військової служби. Сколіоз 1 ст. грудного відділу хребта без порушення функції, хронічний геморой. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби. ХОЗЛ, хронічний бронхіт, пневмофіброз без порушення функції дихання, далекозорість слабкого ступеню, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість правору 1 ст., комбінована приглухуватість 3 ст. Захворювання не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі ст. 78 в, 64 в, 43 в, 46 в, 36 в, 49 в та графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії», затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 за №285 – придатний до військової служби;
-службова характеристика від 20.03.2025 року. За час проходження служби солдат ОСОБА_14 не завжди виявляє повагу до командирів і старших за військовим званням. Накази виконував безініціативно та поверхово. Задовільно володіє зброєю та технікою, не завжди тримає їх справними, чистими готовими до бою. Дисциплінований, але виявляє безвідповідальність, допускає негідних вчинків. Рівень військово-спеціальної підготовки задовільний;
-матеріалами службового розслідування від 10.04.2025, за фактом відмови від виконання наказу солдатом ОСОБА_14 . Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.04.2025, за № 1196 про призначення службового розслідування за фактом відмови виконання наказу солдатом ОСОБА_14 . Висновком службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу солдатом ОСОБА_14 від 21.04.2025, яким встановлений факт непокори 10.04.2025, а саме відкриту відмову від виконання бойового наказу заступника командира 1 батальйону оперативного призначення - начальника штабу майора ОСОБА_17 , який стався військовослужбовцями частини, в тому числі і солдатом ОСОБА_14 ;
-протоколом огляду предметів від 12 травня 2025. Оглядом встановлено, що на CD-R диску «НР» є напис «Лукаш, Хабайло, ОСОБА_27 ». При відкритті відео-файлу, міститься відеозапис, на якому зображено факт доведення бойового наказу особову складу в/ч НОМЕР_1 НГУ командиром ОСОБА_17 та надалі факт відмови декількох військовослужбовців, в тому числі солдата ОСОБА_14 від виконання оголошеного наказу. Солдат ОСОБА_14 причиною відмови вказав поганий стан здоров`я;
-відтвореним в судовому засіданні відео-записом із фіксацією доведення командиром в/ч НОМЕР_1 НГУ бойового наказу до військовослужбовців, та фіксацією відмови солдатом ОСОБА_14 від виконання цього наказу.
Вирішуючи питання щодо надання юридичної оцінки діям ОСОБА_14 , суд виходить з того, що згідно ст. 402 КК України об`єктом злочину є порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості та військової честі. 
З об`єктивної сторони злочин може виражатися у двох формах: 1) відкрита відмова виконати наказ начальника; 2) інше умисне невиконання наказу. Під наказом розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо. Наказ завжди має бути конкретним. Крім того, наказ має бути законним і виданим тільки в межах компетенції відповідної службової особи. 
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 21.01.2025, №25 уважати таким, що приступив до виконання обов`язків ОСОБА_14 з 21 січня 2025 за посадою помічника 3 відділення 1 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення, який призначений на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ. 
Також встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 НГУ від 07.12.2023, за №364 уважати таким, що приступив до виконання обов`язків старшого лейтенанта ОСОБА_17 з 06 грудня 2023 за посадою першого заступника командира 1 батальйону оперативного призначення –начальника штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ, який призначений на цю посаду наказом начальника Східного територіального управління НГУ від 01.12.2023 №866 о/с; 
Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_17 – по відношенню до військовослужбовця – солдата ОСОБА_14 , був прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній його підлеглим. 
Підлеглий не несе відповідальності за ст. 402 КК України за невиконання наказу начальника, якщо цей наказ був незаконним (відданий невідповідною особою, в неналежному порядку, виходив за межі повноважень командира (начальника), за своїм змістом суперечив чинному законодавству, був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина). Крім того, у кожному конкретному випадку має бути з`ясовано, чи не обумовлене невиконання наказу тим, що він був сформульований невиразно, нечітко й незрозуміло, допускав подвійне тлумачення або чи не був він перешкодою для виконання наказу іншого начальника. 
Відкрита відмова виконати наказ начальника - найбільш зухвала форма непокори - передбачає наявність заяви (усної чи письмової) підлеглого про його небажання виконувати наказ, або інше демонстративне його невиконання, яке може супроводжуватись будь-якими репліками чи здійснюватися мовчки. Непокора вважається закінченою, залежно від форми її вчинення, з моменту відмови виконати наказ начальника або з моменту його фактичного невиконання. 
З суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений лише з прямим умислом. Мотиви непокори у цілому не мають значення для кваліфікації. 
Воєнний стан -це особливий правовий режим (політико - економічна ситуація), що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню і органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав та свобод людини й громадянина і прав та законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
В судовому засіданні з показань свідків встановлено та стороною захисту не спростовано, що відданий бойовий наказ старшим лейтенантом ОСОБА_17 №04/600 від 10.04.2025 - «З 21.00 год. 11.04.2025 р. здійснити заняття ВП «МАЯК» (Донецька область, Покровський район, Південно-східна околиця н.п. Удачне) з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади» не виходив за межі повноважень командира, не суперечив чинному законодавству, відданий чітко і зрозуміло. ОСОБА_14 , як і інші військовослужбовці, почув та зрозумів суть наказу про бойове завдання, що зафіксовано відеозаписом та відтворено цей відеозапис в судовому засіданні.
Показання обвинуваченого в тій частині, що він відмовився виконувати 10.04.2025 року наказ безпосереднього командира у зв`язку зі станом здоров`я спростовуються проаналізованими та перевіреними доказами, які вказані у вироку вище. 
Суд критично сприймає твердження обвинуваченого про відсутність умислу на вчинення непокори, що його відмова від виконання наказу була викликана станом, оскільки для об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого статтею 402 частина 4 КК України мотиви непокори не мають значення для кваліфікації.
Окрім того, твердження ОСОБА_14 в тій частині, що він 10.04.2025 відмовився виконувати наказ командира у зв`язку зі станом здоров`я спростовуються довідкою ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» медична (військово-лікарська) комісія від 30 січня 2025 за № 68. Солдат за мобілізацією в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_14 пройшов медичний огляд у медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Харківській області». Рішення ВЛК - консолідований перелом (серпень 2023) правої п`яткової кістки без порушення функції, консолідований перелом (09.04.2024) правої променевої кістки без порушення функції. Травма пов`язана з проходженням військової служби. Сколіоз 1 ст. грудного відділу хребта без порушення функції, хронічний геморой. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби. ХОЗЛ, хронічний бронхіт, пневмофіброз без порушення функції дихання, далекозорість слабкого ступеню, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість правору 1 ст., комбінована приглухуватість 3 ст. Захворювання не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі ст. 78 в, 64 в, 43 в, 46 в, 36 в, 49 в та графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії», затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 за №285 – придатний до військової служби.
При непокорі, тобто ст. 402 КК України, відкрита відмова від виконання наказу характеризується усною чи письмовою категоричною заявою підлеглого про невиконання наказу командира (начальника) або мовчазною демонстрацією дії, які свідчать про те, що наказ виконуватися не буде. Відкрита відмова від виконання наказу з посиланням на проблеми зі здоров`ям не виключає наявності складу злочину в діях підлеглого, оскільки мотиви дії винного можуть буть різними і не впливають на кваліфікацію. Непокору - ст. 402 КК України, слід вважати закінченим злочином з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту навмисного його невиконання незалежно від настання наслідків – таку позицію викладено у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду по справі №953/3196/23, провадження №51-4503 км24 від 27 березня 2025 року. 
ОСОБА_14 не був позбавлений права надати лікарям ВЛК свої медичні документи, що свідчать про наявність у нього захворювань, які унеможливлюють проходження ним військової служби за станом здоров`я, а також не був позбавлений права оскаржувати прийняте рішення до ВЛК вищого рівня та клопотати про проведення його медичного огляду лікарями Центральної ВЛК, оскільки із підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 Глави 2 Розділу 1 Положення №402 Центральна ВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь -якої ВЛК Збройних Сил України. Суд не може здійснювати власну оцінку під ставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка під ставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання обвинуваченого таким, що не придатний до військової служби. 
Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені під час досудового розслідування знайшли своє підтвердження дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які, за оцінкою суду, не викликають сумніву щодо дійсного наміру обвинуваченого та спрямованість умислу обвинуваченого саме на непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто непокорі – відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі. 
Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_14 встановлено, що він не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце мешкання та реєстрації, військовослужбовець, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, має на утриманні особу похилого віку.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів. 
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Суд враховує конкретні обставини справи, а саме те, що ОСОБА_14 проходив військову службу, добровільно взяв на себе обов`язки військовослужбовця і в період воєнного стану під час військової агресії ворога відкрито відмовився виконати наказ командира вибути до місця дислокації в район ведення бойових дій. 
Суд наголошує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця за невиконання ним наказу в умовах воєнного стану, а саме наказу на вибуття в район бойових дій для захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також відмову від захисту Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим. 
Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_14 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 4 статті 402 КК України до покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.  
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого, засудженого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. 
Відсутність належного реагування держави, зокрема суду, під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час дій військового стану ( збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України) нівелює визначену ст. 50, 65 КК України мету призначення покарання та може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства в цілому та держави. 
На підставі ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_14 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення) з 10.04.2025 по 20.01.2026 включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_28 , НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 66560,00 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн., внесені 19.01.2026 в якості застави за ОСОБА_14 на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 08 січня 2026 року.
Речові докази DVD-R диск - відповідно до ст. 100 КПК України залишити в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Запобіжний захід у виді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_14 залишити до набрання вироком законної сили. 
Після набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту його фактичного затримання.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_14 строк його тримання під вартою (попереднього ув`язнення) з 10.04.2025 р. по 20.01.2026 р. включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_28 , НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 66560,00 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн., внесені 19.01.2026 в якості застави за ОСОБА_14 на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 08 січня 2026 року.
Речові докази DVD-R диск - відповідно до ст. 100 КПК України залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, захиснику. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1