Справа №443/799/26
Провадження №3/443/351/26

ПОСТАНОВА
іменем України

01 червня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Стрийського районного управління поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 20.04.2026 о 20 год 10 хв за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .. Своїми ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на виклик суду повторно не з`явився, хоча про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. При цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за адресою, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №211134 від 20.04.2026 судом скеровувались судові повістки. Проте, направлені на його адресу рекомендовані повідомлення повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17) є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду.
Тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.
До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи з наступного.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів.
Відповідно до ч. 1 ст.173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому адмінправопорушенні, доведена: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №211134 від 20.04.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2026 о 20 год 10 хв за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .. Своїми ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП /а.с.6/;
- повідомленням на лінію 102 про те, що 20.04.2026 о 21 год 50 хв за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця ОСОБА_3 повідомила про те, що в них відбувається домашнє насильство, батько в стані сп`яніння дебоширить, мав ножі в руках, нікого не поранив /а.с.3-4/;
- письмовою заявою ОСОБА_2 від 20.04.2026, згідно якої остання просить прийняти міри до ОСОБА_1 з яким вона спільно проживає та який 20.04.2026 приблизно о 20 год 10 хв прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та вчинив безпричинно сімейний скандал, в ході якого кричав на останню, обзивав нецензурними словами, словесно погрожував тілесною розправою, взяв молоток та побив міжкімнатні двері, взяв ніж та замахувався на неї, чим викликав у останньої страх за своє життя і здоров`я /а.с.5/;
- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 20.04.2026, згідно якої відносно ОСОБА_1 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №445714 /а.с.7-8 на звороті/.
- терміновим заборонним приписом серія АА №445714 від 20.04.2026 згідно якого ОСОБА_1 встановлено наступні заходи термінового заборонного припису стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 : зобовязання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 23 год 50 хв 20.04.2026 до 23 год 50 хв 30.04.2026 /а.с.9/;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 20.04.2026, згідно яких остання пояснила, що 20.04.2026 близько 20 год 10 хв знаходилась в квартирі по місцю свого проживання і в цей час в стані алкогольного сп`яніння прийшов її чоловік ОСОБА_1 .. Остання, щоб уник нути конфлікту з чоловіком, пішла у свою кімнату і зачинила двері на ключ. Тоді її чоловік почав кричати, щоб вона відчинила двері кімнати, взяв молоток та почав ним вибивати двері та без жодної причини кричати на неї, обзивати нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, замахувався на неї ножем, чим викликав в останньої побоювання за її життя та здоров`я. З даного приводу вона сильно настрашилась і почала телефонувати до дочки ОСОБА_3 , а остання зателефонувала до сусідки ОСОБА_4 та на лінію «102» /а.с.10/;
- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 20.04.2026, згідно яких остання пояснила, що 20.04.2026 близько 20 год 15 хв до неї на мобільний телефон подзвонила мама, сказавши що тато в стані алкогольного сп`яніння ламає міжкімнатні двері і словесно погрожує фізичною розправою і вчиняє відносно неї домашнє насильство. Вона відразу зателефонувала до сусідки ОСОБА_4 , щоб та терміново бігла до матерів в квартиру, бо вона не встигне розборонити або запобігти вчиненню домашнього насильства. Коли вона приїхала до матері, на кухні сиділи її батько, матір та сусідка. Батько продовжував словесно погрожувати фізичною розправою, виганяв матір з квартири, кричав на неї, взяв на кухні ніж, почав ним розмахувати, словесно погрожував матері, що вона якщо протягом 5 хв не покине квартиру, він поріже її, що змусило її матір побоюватись за своє життя та здоров`я. З даного приводу ОСОБА_3 зателефонувала на лінію «102» і повідомила працівникам поліції про вищевказані факти /а.с.11/;
- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 20.04.2026, згідно яких остання пояснила, що 20.04.2026 близько 20 год 20 хв до неї зателефонувала ОСОБА_3 і сказала, щоб вона терміново бігла до її матері , яка являється її сусідкою ОСОБА_2 , оскільки її чоловік в стані алкогольного сп`яніння вчиняє відносно матері домашнє насильство. Вона відразу побігла до своєї сусідки ОСОБА_2 , зайшла у квартиру, оскільки двері були відчинені і побачила побиті кімнатні двері, ОСОБА_5 відчинив дані двері і почав кричати до своєї дружини, яка знаходилась в дані кімнаті, чому вона їх зачинила, обзивав її нецензурними словами, словесно погрожував фізичною розправою, виганяв її з квартири. Вона запитала у ОСОБА_1 що він хоче у своєї дружини, однак він продовжував кричати на свою дружину. Вона сказала щоб він заспокоївся, забрала ОСОБА_2 і вони пішли на кухню. Через деякий час приїхала дочка ОСОБА_3 , чоловік ОСОБА_1 прийшов на кухню і почав дальше кричати на свою дружину та виганяти їх з квартири /а.с.12/.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, судді не надано, тому вищевикладені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.
Таким чином, вважаю доведеним факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, тобто умисного вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , враховую характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_1 , слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
У той же час Законом України № 3733-IX від 22 травня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набув чинності 19 грудня 2024 року, внесено зміни до ст. 283 КУпАП, яку доповнено ч. 5, за якою постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом. Постанова у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою суд вирішив направити порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється до суб`єкта, який згідно із законом відповідальний за виконання таких програм.
Відповідно до ч.5 ст.283 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
У п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
З огляду на конкретні обставини справи, конфлікт мав короткотривалий проміжок часу, враховуючи що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, відтак за таких обставин застосування заходів на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є не доцільними, а тому суд не вбачає підстав для направлення ОСОБА_1 на проходження програми для осіб, які вчинили домашнє насильство, в порядку ст. 39-1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, ч. 1 ст. 173-2, КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,- 

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя      Р.Г. Равлінко