Справа № 127/4628/26
Провадження № 2/127/1299/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Гондарук В.В.,
з участю представника відповідача - адвоката Сікорського Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір №1688902 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 18480 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн.; заборгованість за процентами - 6480 грн. 30.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1688902 від 24.12.2019 і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора за зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору №1688902 від 24.12.2019. Враховуючи наявну заборгованість за кредитним договором позивач звернувся до суду позовом.
27.03.2026 від представника відповідача - адвоката Сікорського Я.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог, а у разі встановлення її спливу - відмовити у задоволенні позову повністю або у відповідній частині; у задоволенні позову ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1688902 від 24.12.2019 - відмовити повністю; у разі якщо суд дійде висновку про неможливість повної відмови у позові, - відмовити щонайменше у задоволенні вимоги про стягнення 6480,00 грн. процентів як недоведеної та неправомірно нарахованої; у задоволенні вимоги про стягнення 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу - відмовити повністю; судові витрати за результатами розгляду справи покласти на позивача. Відзив мотивований тим, що сукупність поданих позивачем доказів не дає суду можливості достовірно встановити: що саме відповідач належним чином уклав кредитний договір у тій редакції, яку подано до суду; що саме відповідачу було фактично зараховано 12000 грн; що після 23.01.2020 відбулися належно оформлені та підтверджені пролонгації; що сума 6480 грн. процентів нарахована правомірно і в межах належно підтвердженого строку кредитування; що розрахунок заборгованості позивача є внутрішньо несуперечливим; що 8000 грн. витрат на правничу допомогу є реальними, необхідними та співмірними.
03.04.2026 позивач подав відповідь на відзив, яка мотивована тим, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем до позовної заяви надано копії Паспорта споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), Договору про надання споживчого кредиту №1688902 від 24.12.2019 року, Додатка №1 до договору про надання споживчого кредиту №1688902 від 24.12.2019, Довідки про ідентифікацію (з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису), розрахунку заборгованості за договором №1688902 від 24.12.2019. Договір №1688902 від 24.12.2019 містить електронний підпис (одноразовим ідентифікатором) відповідача: підписано електронним підписом 24.12.2019 15:53:08, отже, ОСОБА_1 свідомо уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям. Надані Товариством докази є належними та достатніми і в сукупності доводять те, що на картковий рахунок ОСОБА_1 було здійснено перерахунок кредитних коштів в розмірі 12000 грн. Наданий до суду розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору, в той час як представник відповідача будь-яких інших розрахунків на противагу наданого позивачем до матеріалів справи не долучає. 23.01.2020 відповідачем було здійснено платіж на погашення заборгованості за кредитним договором на суму 4860 грн.; 22.02.2020 здійснено платіж на суму 6480 грн.; 26.03.2020 здійснено платіж на аналогічну суму. Сплачені відповідачем кошти були враховані при визначенні розміру боргу, що підтверджується розрахунком заборгованості, поданим позивачем до суду. Фактичні дії відповідача, а саме внесення коштів на оплату заборгованості з встановленою періодичністю (30 днів), свідчать про використання ним механізму, передбаченого пунктом 1.6 Договору, тобто про ініціювання продовження строку користування кредитом. Таким чином, кожен здійснений платіж у розмірі нарахованих процентів є підтвердженням волевиявлення відповідача на продовження строку кредитування. Після кожного такого платежу строк користування кредитом продовжувався на новий 30-денний період. Відповідач фактично визнавав існування зобов`язання та користувався кредитними коштами понад первісний строк. Відповідач систематично вчиняв дії для продовження строку кредитування, а відтак, Кредитор правомірно нараховував проценти за користування кредитом, оскільки таке нарахування передбачено Договором, підписаним сторонам. Крім того, позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Сума витрат на правову допомогу є обґрунтованою, співмірною з фактичним обсягом наданих послуг, а також доцільною в межах цієї справи. Відтак, позивач просить суд задоволити вимогу про розподіл (стягнення) витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача - адвокат Сікорський Я.О. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. На запитання суду представник відповідача - адвокат Сікорський Я.О. підтвердив, що відповідач ОСОБА_1 сплачував кредитору грошові кошти 23.01.2020 в сумі 4860 грн.; 22.02.2020в сумі 6480 грн.; 26.03.2020 в сумі 6480 грн.
Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 24.12.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір №1688902 про надання споживчого кредиту, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С716835.
Відповідно до умов договору №1688902 від 24.12.2019 товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в загальній сумі 12000 грн. (далі - «Позика») на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. 
Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,35% від суми Позики за кожний день користування Позикою (у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору. Стандартна процента ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування Позикою відповідно до п 1.8. цього договору. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.8., 3.4. цього договору. 
Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної Позичальником в Особистому кабінеті Позичальника. 
У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. Після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.7. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень, Товариство має право, але не обов`язок, акцептувати заяву Клієнта про продовження строку користування Позикою шляхом направлення Клієнту текстового повідомлення про погодження нового строку Позики (із зазначенням нової дати повернення) на засіб зв`язку Клієнта та/або адресу електронної пошти, повідомлені Клієнтом Товариству. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.7. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Згідно п. 3.1 договору сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 6.6. договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства в Особистий кабінет Позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання аналогом власноручного підпису Товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами копіювання та електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на засіб зв`язку повідомлений останнім. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Кредитний договір №1688902 від 24.12.2019 підписаний відповідачем ОСОБА_1 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора С716835, який відправлений позичальнику 2019-12-24 15:53:08 на номер телефону НОМЕР_1 . 
Відповідачу ОСОБА_1 , маска картки НОМЕР_2 , код авторизації НОМЕР_3 , номер транзакції в системі НОМЕР_4 кредитні кошти в розмірі 12000 грн. були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору №1688902 від 24.12.2019, що підтверджено листом ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №6520-ВП від 16.12.2025.
Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» умови договору виконало в повному обсязі, а відповідач умов договору не виконав, кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18480 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн.; заборгованість за процентами - 6480 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
30.10.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №ККАУ-30102020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1688902 від 24.12.2019 і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора за зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору №1688902 від 24.12.2019, в тому числі й щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18480 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн.; заборгованість за процентами - 6480 грн.
03.02.2026 на адресу відповідача позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було направлено претензію щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, яка відповідачем залишена без реагування.
Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
З матеріалів справи вбачається, що договір №1688902 від 24.12.2019 відповідачем ОСОБА_1 укладено шляхом його підписання разом з графіком платежів та паспортом споживчого кредиту електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С716835.
У справі №524/5556/19 Верховний Суд дійшов висновку про те, що одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно, використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2023 року у справі № 757/22453/20-ц, від 26 лютого 2024 року у справі № 752/6020/21.
З урахуванням наведеного, суд встановив, що кредитний договір №1688902 від 24.12.2019 укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач не надав суду належних доказів про те, що договір укладено іншою особою і грошові кошти в сумі 12000 грн. перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, тому суд дійшов висновку про факт укладення кредитного договору.
Подібні правові за змістом висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі №757/40396/20, від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21.
У зв`язку з викладеним, доводи представника відповідача про те, що відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір №1688902 від 24.12.2019 не укладався, судом відхиляються як безпідставні.
Оскільки відповідач суму боргу в розмірі 12000 грн. не повернув, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо доводів представника відповідача про безпідставність нарахування відповідачу процентів в сумі 6480 грн., то суд дійшов такого висновку.
Умовами договору №1688902 від 24.12.2019 визначено, що позика надається строком 30 днів. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування Позикою: знижена процентна ставка становить 1,35% від суми Позики за кожний день користування Позикою (у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору. Стандартна процента ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування Позикою відповідно до п 1.8. цього договору. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.8., 3.4. цього договору. 
Пунктом 1.7 договору визначено, що випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. 
Згідно з п. 1.8. договору, після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.7. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень, Товариство має право, але не обов`язок, акцептувати заяву Клієнта про продовження строку користування Позикою шляхом направлення Клієнту текстового повідомлення про погодження нового строку Позики (із зазначенням нової дати повернення) на засіб зв`язку Клієнта та/або адресу електронної пошти, повідомлені Клієнтом Товариству. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.7. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Отже, за умовами договору №1688902 від 24.12.2019 відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти до 24.01.2020.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що 23.01.2020 на рахунок кредитора відповідач здійнив сплату нарахованих процентів в сумі 4860 грн. і не повернув тіло кредиту, тому відповідно до п. 1.7 договору відповідач ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, тобто до 23.02.2020.
22.02.2020 на рахунок кредитора відповідач здійнив сплату нарахованих процентів в сумі 6480 грн. і не повернув тіло кредиту, тому відповідно до п. 1.7 договору відповідач ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, тобто до 22.03.2020.
26.03.2020 на рахунок кредитора відповідач здійнив сплату нарахованих процентів в сумі 6480 грн. і не повернув тіло кредиту, тому відповідно до п. 1.7 договору відповідач ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, тобто до 26.04.2020.
Наданим позивачем розрахунком заборгованості підтверджується, що проценти в сумі 6480 грн. нараховані відповідачу в межах строку дії договору, а саме по 25.04.2020 включно, з урахуванням вчинення відповідачем дій для продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики відповідно до умов договору.
Також суд бере до уваги підтвердження представником відповідача в судовому засіданні обставин сплати відповідачем грошових коштів 23.01.2020 в сумі 4860 грн.; 22.02.2020в сумі 6480 грн.; 26.03.2020 в сумі 6480 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти в сумі 6480 грн.
Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає про таке.
Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Тобто строки, передбачені статтею 257 ЦК України (загальна позовна давність) продовжено на строк дії карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення позивача до суду з даним позовом.
На підставі викладеного, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України) суд вважає, що загальний строк позовної давності в три роки по вимозі про стягнення заборгованості було продовжено та позивачем не було пропущено строк при зверненні до суду з даним позовом.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2662,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000 грн., суд враховує викладене нижче.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.
У підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025; акт наданих послуг №376 та детальний опис наданих послуг від 12.01.2026, ордер адвоката Усенка М.І.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. 
Враховуючи вказаний принцип, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Оцінюючи розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката (8000 грн.) по цій справі на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору по малозначній справі, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат (8000 грн.) позивача для цієї конкретної справи, суд вважає неспівмірним та завищеним розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 8000 грн. з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах; незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову; представник позивача не приймав участь у розгляді справи, тому вважає, що необхідно заяву про стягнення витрат позивача на правничу допомогу адвоката задоволити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у стягненні решти суми витрат потрібно відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1688902 від 24.12.2019 в загальному розмірі 18480 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн.; заборгованість за процентами - 6480 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», адреса: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, 79018, ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 07.05.2026.

Суддя: