ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22792/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. (суддя Калугіна Н.Є.) в адміністративній справі №160/22792/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київстройтех" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповільністю «Київстройтех» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2025 №0249600409.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки контролюючого органу про заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток є помилковими та такими, що зроблені без урахування усіх обставин. На думку позивача, невідповідність даних у фінансовому звіті за 2024 рік та річної податкової декларації з податку на прибуток за 2024 рік є результатом технічної помилки при заповненні фінансового звіту. Податкова декларація з податку на прибуток за 2024 рік була складена у повній відповідності до даних бухгалтерського обліку Товариства. Сума доходів, витрат та фінансовий результат до оподаткування були відображені у декларації коректно на підставі первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку. Відповідно, податкове зобов`язання з податку на прибуток за 2024 рік було визначено правильно та сплачено до бюджету в повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку загального позовного провадження, адміністративний позов задоволено.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що звіт про фінансові результати визначає фінансовий результат до оподаткування, який слугує базою для розрахунку податку на прибуток. Як було відображено відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2024 рік: рядок 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (+, -)» - 750313 грн. Але, відповідно до показників звіту про фінансові результати, що є наявним додатком поданої фінансової звітності до податкової декларації з податку на прибуток підприємства, показник рядку - «Фінансовий результат до оподаткування» становив - 27011,3 тис. грн. На момент проведення камеральної перевірки уточнююча податкова декларація з податку на прибуток з відповідними зазначеними додатками фінансової звітності, які є невід`ємною частиною до неї не подавалась.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що саме у податковій декларації з податку на прибуток відображається об`єкт оподаткування та показники, які підлягають оподаткуванню. Податкова декларація з податку на прибуток за 2024 рік була складена у повній відповідності до даних бухгалтерського обліку Товариства. Сума доходів, витрат та фінансовий результат до оподаткування були відображені у декларації коректно, на підставі первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку. Відповідно, податкове зобов`язання з податку на прибуток за 2024 рік було визначено правильно та сплачено до бюджету в повному обсязі. Розбіжності, на які посилається контролюючий орган, виникли виключно внаслідок технічної помилки, допущеної при складанні Фінансової звітності за 2024 рік (форми Ф-1м, Ф №2-м), яка подається як додаток до декларації. Ця помилка мала суто формальний характер і не призвела до заниження фінансового результату та, як наслідок, не вплинула на правильність визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток. Таким чином, податкова звітність, а саме декларація з податку на прибуток за 2024 рік містила та містить у собі вірні відомості та коригуванню не підлягає.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обрання виду судового провадження (письмове) наведено в ухвалах від 17 лютого 2026 р. та 10 березня 2026 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
На підставі п.п. 191.1.1, п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 розділу І Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, у порядку визначеному п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 розділу ІІ Кодексу проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток підприємства ТОВ «Київстройтех» за 2024 рік. За результатами перевірки складено акт від 11.04.2025 № 19472/04-36-04-09/44800842, яким встановлено невідповідність показників фінансової звітності за 2024 рік та показників податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2024 рік. Згідно висновків контролюючого органу в акті перевірки, позивачем порушено п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 136.1 ст. 136, п. 137.1 ст. 137 Кодексу, що призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2024 рік на суму 4 726 978 гривень. На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.05.2025 № 0249600409, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 5 199 675,80 грн., з якої основний платіж - 4 726 978 грн. та сума штрафної санкції - 472 697,80 грн.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного повідомлення-рішення, яке прийнято внаслідок проведення камеральної перевірки не у спосіб, визначений ПК України.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Скаржник/відповідач не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції і наполягає на тому, що на момент проведення камеральної перевірки уточнююча податкова декларація з податку на прибуток з відповідними додатками фінансової звітності не подавалась.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом України (ПК України). 
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Пунктом 75.1.1. ст. 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні"; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти; 12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Суд першої інстанції врахував правові висновки Верховного Суду, викладені постановах у від 16 січня 2024 року справі № 440/2547/22, від 16 липня 2024 року у справі № 320/4281/23, від 26 червня 2024 року у справі № 320/11734/22, від 22 жовтня 2024 року у справі № 160/15502/22, відповідно до яких аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Встановлюючи порушення щодо заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 4726978,00 грн, контролюючий орган не досліджував дані первинних документів, бухгалтерських регістрів, а дійшов до такого висновку виключно на підставі встановленої невідповідності показників податкової декларації з податку на прибуток за 2024 рік та фінансової звітності за 2024 рік. Запитів під час проведення камеральної перевірки до позивача не надсилалось. 
Як стверджує позивач, ним була допущена технічна помилка у фінансовій звітності, яка не є податковою звітністю. Сама декларація з податку на прибуток за 2024 рік містила вірні відомості та коригуванню не підлягає.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт заниження податкового зобов`язання повинен підтверджуватись за результатами дослідження контролюючим органом первинних документів, даних бухгалтерських регістрів тощо, під час проведення документальної перевірки.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. в адміністративній справі №160/22792/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 квітня 2026 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий