Справа № 159/918/26
Провадження № 2/159/1291/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.
при секретарі Шокот С.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 16.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №15.06.2025-100001346, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3000 грн., строком на 217 днів, із сплатою процентної ставки у розмірі 1 % з один день користування кредитом протягом первинного періоду, комісії в розмірі 9% від суми кредиту в розмірі 270 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 270 грн., неустойки в розмірі 45 грн. 28.06.2025 року укладено додатковий договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн., строком на 205 днів, комісії в розмірі 9% від частини суми кредиту в розмірі 90 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 360 грн., неустойки в розмірі 60 грн. Кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товару, на умовах його строковості, платності та поворотності. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредит позичальнику в розмірі 4000 грн. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 13160 грн., яка складається з: 4000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6080 грн. відсотки, 360 грн. комісія, 720 грн. додаткова комісія, 2000 грн. неустойка. ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення договору (оферти). Заявку на отримання кредиту підтверджено укладання договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 4000 грн. та акцептовано умови договору. Посилається на норми ЦК України, Закон України «Про електронні довірчі послуги», Закон України «Про електрону комерцію». Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №15.06.2025-100001346 від 16.06.2025 року в розмірі 13160 грн., судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп., справу розглядати без участі їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. 
Суд ухвалив слухати справу заочно. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Згідно анкети та додатку до анкети позичальника, пропозиції про укладання кредитного договору (оферта), заявки, паспорту споживчого кредиту, підтвердження кредитного договору №15.06.2025-100001346 від 16.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 3000 грн. безготівковим шляхом строком на 217 днів, із сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1% за один день користування кредитом, комісії в розмірі 270 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 270 грн., неустойки в розмірі 45 грн. за кожен день невиконання зобов`язання. Позичальник отримав кредит в розмірі 3000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів 16.06.2025 року на номер платіжної картки, зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені договором та додатками до нього. 
На підтвердження укладення договору №15.06.2025-100001346 від 16.06.2025 року позивачем надано послідовність укладення даного договору, з якої слідує, що 16.06.2025 року відповідачем введено дані по заяві, створено пропозиція про укладання кредитного договору (оферта), заявка, підтвердження кредитного договору, які позичальником підписано одноразовим ідентифікатором, який йому направлено товариством та підтверджено прийняття оферти, підписання та укладання договору.
Згідно примірної пропозиції про укладання додаткового договору (оферта) до кредитного договору від 28.06.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір, відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4000 грн., який складається з усіх частин суми кредиту, другий транш в розмірі 1000 грн., строком на 205 днів, комісії в розмірі 9% від частини суми кредиту в розмірі 90 грн., комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 360 грн., неустойки в розмірі 60 грн. за кожен день невиконання зобов`язання. Позичальник отримав другий транш в розмірі 1000 грн. на номер платіжної картки, зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені договором та додатками до нього. 
Відповідно до ст.205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, між відповідачем та кредитором укладений кредитний договір, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, з умовами якого відповідач ознайомився та погодився.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до ст.ст.526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки.
Відповідно до ст.623 ЦК України, боржник який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
Відповідно до ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно розрахунку заборгованості наведеної позивачем, відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором виконувалися не належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 13160 грн., яка складається з: 4000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6080 грн. заборгованість за відсотками, 360 грн. комісія, 720 грн. додаткова комісія, 2000 грн. неустойка.
На думку суду наведений позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
В зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з позичальника неустойки в розмірі 2000 грн. нарахованої кредитором за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів задоволенню не підлягають.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 11160 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6080 – заборгованість за процентами, 360 грн. комісія, 720 грн. додаткова комісія.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволеної суми позову в розмірі 11160 грн., сплаченого судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2257 грн. 78 коп. (11160 х 2662,40: 13160 грн.).
Керуючись ст.ст.526, 549, 610, 523,625, 638. 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 11160 грн. заборгованості за кредитним договором №15.06.2025-100001346 від 16 червня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 2257 грн. 78 коп. 
В іншій частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Ковельського міськрайонного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.  

Суддя:	М. В. ГРІДЯЄВА