Справа № 185/9309/25
Провадження № 2/185/3486/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря судового засідання Мельник А.М., представника відповідачів Ільченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд –

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить суд : стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 394 223,29 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до вироку №1-кп/185/888/25 від 18.03.2025 у кримінальному провадженні в ЄРДР № 22025000000000235, особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме – умисному підпалі декількох військових автомобілів, що перешкоджало законній діяльності Збройних Сил України в умовах особливого періоду. Внаслідок умисних дій, 24.11.2024 близько 22:40, обвинувачений ОСОБА_1 діючи за попередньою змовою групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_2 , з корисливих мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, здійснив підпал транспортного засобу марки «Toyota Hilux 4WD2», перебував у фактичному користуванні військової частини НОМЕР_2 , а обвинувачуваний ОСОБА_2 , реалізуючи спільний злочинний умисел, здійснював відеозапис процесу підпалу вказаного автомобіля на власний мобільний телефон, після чого переслав відзнятий відеофайл через додаток “Телеграм” користувачу «Andrey Tolin» та отримав за виконане завдання двома транзакціями грошові кошти в сумі 18 000 грн та 19 000 грн на банківську карту. В результаті дій обвинувачених осіб було знищено (ушкоджено) службовий автомобіль марки Toyota Hilux НОМЕР_3 , що перебував на балансі військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 року, обвинувачені особи свою вину визнали та були засуджені. Згідно з висновком експертного дослідження (матеріали кримінального провадження), сума матеріальної шкоди, завданої військовій частині, складає: 394 223, 29 грн. - вартість втраченого автомобіля Toyota, що був повністю знищений в результаті підпалу. Згідно наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (з основної діяльності) від 19.03.2025 №48 Про визначення шкоди, пошкодженого (знищеного) військового майна внаслідок злочинних дій групи осіб, направлених на умисне перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України яке обліковане у бухгалтерському обліку Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут та рахується за військовою частиною НОМЕР_2 , що прикомандирована до військової частини НОМЕР_1 , на виконання вимог Директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача ЗСУ №Д-321/76/дск від 25.07.2024 року начальником автомобільної служби було підготовлено Атестат на відкріплення військової частини НОМЕР_2 з відміткою в Атестаті залишку несплачених нарахувань щодо втрат (нестач) військового майна та в подальшому постановкою на облік до військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до Акту прийому – передачі дебіторської заборгованості, в квітні 2025 разом з необхідними документами військова частина НОМЕР_2 передала, а військова частина НОМЕР_1 прийняла залишок заборгованості, який становить 394 223,29 грн. 
Ухвалою від 12.09.2025 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
Представник відповідачів надала відзив на позов, позов не визнала. Посилалась на те, що для стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, необхідна наявність: особи, якій завдано майнової шкоди (потерпілого), доведені у встановленому законом порядку факт вчинення кримінального правопорушення та вина засудженого (цивільного відповідача), настання шкоди внаслідок вчинення злочину та причинний зв`язок між протиправною поведінкою цивільного відповідача та настанням шкоди. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 КК України та ч. 1 ст. 114-1 КК України. Судом було встановлено що автомобіль марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 перебував у фактичному користуванні військової частини НОМЕР_2 . Під час досудового розслідування та судового розгляду в/ч НОМЕР_2 не подала заяви про надання їй статусу потерпілої особи та будь-яких доказів належності їй на праві власності або на іншому законному праві користування, зокрема праві оперативного управління, вказаного транспортного засобу. Аналогічно і позивач до позовної заяви не надав доказів того, що автомобіль марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 , належав в/ч НОМЕР_2 або позивачу. Крім того, позивач не надав суду будь-яких доказів, зокрема, розпорядчого акта Міністерства оборони України про закріплення автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2» на праві оперативного управління за в/ч НОМЕР_2 та подальшого передання транспортного засобу чи його залишків позивачу. Відомча реєстрація транспортних засобів, які належать ЗСУ передбачає комплекс заходів із перевірки, зокрема, й щодо правомірності набуття прав на транспортні засобів, відсутності відомостей про перебування їх в угоні, тощо. Однак позивачем не надано суду доказів проведення відомчої реєстрації автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 у порядку, передбаченому Постановою КМУ № 1032 від 30.09.2009, не надано суду копії технічного талону на вказаний автомобіль із зазначенням його власника, дати набуття права власності. За таких обставин, ані в/ч НОМЕР_2 , ані позивач не є власниками або законними користувачами зазначеного транспортного засобу. Позивачем не надано суду копій первинних документів із зазначенням вартості автомобіля «Toyota Hilux 4WD2» на дату надходження на облік в/ч НОМЕР_2 марки. Сам по собі Акт приймання-передачі дебіторської заборгованості за відсутності документів, які підтверджують право оперативного управління на автомобіль не може підтверджувати наявності у позивача права вимоги до відповідачів. 
Представник відповідачів надала додаткові пояснення, зазначила що проведення оцінки під час вирішення спорів щодо визначення розміру збитків є обов`язковим. Оцінка майна у випадках її обов`язкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб`єктами, які не є суб`єктами оціночної діяльності, визнається недійсною (стаття 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). В порушення вищезазначених вимог закону позивач не надав суду звіту про оцінку транспортного засобу, в той час як Атестат не може замінити такого звіту у випадках визначення вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу.
Представник позивача надав відповідь на відзив, зазначив що відповідач не вірно трактує предмет позову в даній справі. Позивач звернувся із позовом про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Але у відзиві відповідач помилково наводить норми, що регулюють суспільні відносини у сфері дорожнього руху та процедури відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації автотранспорту. По факту пошкодження військового майна «Toyota Hilux 4WD2», за наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.11.2025 № 90 проводилось службове розслідування, про що був складений Акт службового розслідування від 24.01.2025, яким зокрема встановлено факт перебування вказаного автомобіля на балансі військової частини. Даний Акт разом із додатками надавався в якості доказів до матеріалів кримінального провадження №22025000000000235 за обвинуваченням відповідачів і був предметом дослідження в суді, який виніс вирок. Щодо права позивача на звернення із даним позовом, то крім наданих із позовною заявою доказів, на підставі Листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України Військова частина НОМЕР_5 № 5629 від 15.10.2024 відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, які визначені додатком до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104) та клопотання тимчасово виконуючого обов?язки командувача Сил безпілотних систем Збройних Сил України від 11.10.2024 № 785/2636 військова частина НОМЕР_2 з 01.11.2024 року знімається з фінансового забезпечення з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (відомчий код розпорядника коштів у Департаменті фінансів Міністерства оборони України № 50070/02212) та зараховується встановленим порядком на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 (відомчий код розпорядника коштів у Департаменті фінансів Міністерства оборони України № 50209/002979), що підтверджує право позивача звертатись до суду із майновим позовом. 
Представник відповідачів надала заперечення на відповідь на відзив. Зазначила що військове майно належить державі, органом управління військовим майном є Міністерство оборони України, яке закріплює таке майно за військовими частинами на праві оперативного управління. Саме з моменту закріплення за військовою частиною майна на праві оперативного управління воно набуває статусу військового майна, а військова частина набуває прав законного володільця такого майна. Разом із тим, позивач не надав суду будь-яких доказів, зокрема, розпорядчого акта Міністерства оборони України про закріплення автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 на праві оперативного управління за позивачем чи в/ч НОМЕР_2 . Крім того, відсутні докази набуття позивачем прав та обов`язків в/ч НОМЕР_2 на відшкодування збитків й в порядку правонаступництва (як універсального так і сингулярного). Сам по собі факт перебування в/ч НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні НОМЕР_1 не надає права позивачу на звернення до суду із позовом про відшкодування майнової шкоди та не свідчить про наявність підстав для переходу права на відшкодування шкоди в порядку правонаступництва. 
Ухвалою від 30.12.2025 року закрито підготовче провадження справа призначена до судового розгляду. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримав у повному обсязі. 
Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов, додаткових поясненнях та запереченні на відповідь на відзив. 
Вислухав представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 24.11.2024 року близько 22.40 год. ОСОБА_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_2 , з корисливих мотивів, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , здійснив підпал транспортного засобу марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 , сірого кольору, який мав візуальні ознаки військового автомобіля, та перебував у фактичному користуванні військової частини НОМЕР_2 , а обвинувачений ОСОБА_2 , реалізуючи спільний злочинний умисел, здійснював відеозапис процесу підпалу вказаного автомобіля на власний мобільний телефон, після чого переслав відзнятий відеофайл через додаток «Телеграм» та отримав за виконане завдання двома транзакціями грошові кошти в сумі 18 000 грн. та 19 000 грн. на банківську карту.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 КК України та ч. 1 ст. 114-1 КК України.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи своє право на звернення до суду посилається на те, що згідно наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (з основної діяльності) від 19.03.2025 № 48 Про визначення шкоди, пошкодженого (знищеного) військового майна внаслідок злочинних дій групи осіб, направлених на умисне перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України яке обліковане у бухгалтерському обліку Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут та рахується за військовою частиною НОМЕР_2 , що прикомандирована до військової частини НОМЕР_1 , на виконання вимог Директиви Міністра Оборони України та Головнокомандувача ЗСУ № Д-321/76/дск від 25.07.2024 року начальником автомобільної служби було підготовлено Атестат на відкріплення військової частини НОМЕР_2 з відміткою в Атестаті залишку несплачених нарахувань щодо втрат (нестач) військового майна та в подальшому постановкою на облік до військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до Акту прийому – передачі дебіторської заборгованості, в квітні 2025 разом з необхідними документами військова частина НОМЕР_2 передала, а військова частина НОМЕР_1 прийняла залишок заборгованості, який становить 394 223, 29 грн. 
Також представник позивача посилається на Лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 5629 від 15.10.2024, відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, які визначені додатком до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104) та клопотання тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сил безпілотних систем Збройних Сил України від 11.10.2024 № 785/2636 військова частина НОМЕР_2 , про те що з 01 листопада 2024 року знімається з фінансового забезпечення з Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (відомчий код розпорядника коштів у Департаменті фінансів Міністерства оборони України № 50070/02212) та зараховується встановленим порядком на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 (відомчий код розпорядника коштів у Департаменті фінансів Міністерства оборони України № 50209/002979), що підтверджує право позивача звертатись до суду із майновим позовом.
Технічний талон, свідчить про належність автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 , військовій частині НОМЕР_2 . До в/ч НОМЕР_2 вказаний транспорт надійшов в якості гуманітарної допомоги від ОСОБА_3 на підставі акта приймання-передачі від 31.05.2022. 
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). 
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (частини перша та друга статті 1177 ЦК України). 
Аналіз викладених вимог закону свідчить про те, що право на відшкодування майнової шкоди має юридична особа, якій це майно належить на відповідній правовій підставі. 
Відповідно до ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Отже, правонаступництво - це перехід суб`єктивного права від однієї особи до іншої (правонаступника) в порядку похідного правонабуття. Перехід суб`єктивних прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого відбувається через набуття суб`єктивного права та/чи суб`єктивного обов`язку однією особою і, відповідно, їх втрату іншою. Однак при цьому спостерігається зв`язок між набутими суб`єктивними правами і обов`язками та правовідносинами, в яких перебував їх носій-попередник, з іншими особами, в силу чого і було можливе їх існування. 
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначено, що поняття «правонаступництво юридичної особи», «правонаступництво прав та обов`язків юридичної особи» і «процесуальне правонаступництво юридичної особи-сторони у справі» мають різний зміст.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами , закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, а також акції, частки у статутному капіталі юридичних осіб, тощо. 
Відповідно до статті 2 вказаного Закону Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном , у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). 
З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 3 Закону України «Про правовий статус майна у Збройних Силах України»).
Аналіз викладених положень Закону дає підстави стверджувати, що військове майно належить державі, органом управління військовим майном є Міністерство оборони України, яке закріплює таке майно за військовими частинами на праві оперативного управління. Саме з моменту закріплення за військовою частиною майна на праві оперативного управління воно набуває статусу військового майна, а військова частина набуває прав законного володільця такого майна. 
Разом із тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів, зокрема, розпорядчого акта Міністерства оборони України про закріплення автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2», номерний знак НОМЕР_4 на праві оперативного управління за позивачем чи в/ч НОМЕР_2 . 
Крім того, відсутні докази набуття позивачем прав та обов`язків в/ч НОМЕР_2 на відшкодування збитків й в порядку правонаступництва (як універсального так і сингулярного). 
Сам по собі факт перебування в/ч НОМЕР_2 на фінансовому забезпеченні НОМЕР_1 не надає права позивачу на звернення до суду із позовом про відшкодування майнової шкоди та не свідчить про наявність підстав для переходу права на відшкодування шкоди в порядку правонаступництва. 
Щодо наданих позивачем доказів на підтвердження права вимоги до відповідачів, а саме атестату № 718/4/19, складеного Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут в 09.04.2025, Акта приймання-передачі дебіторської заборгованості внаслідок завданих державі збитків та Витягу з книги обліку нестач Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут слід зазначити наступне. 
Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України. 
Вказана інструкція визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Міноборони, Збройних Сил України, розвідувального органу Міноборони та Держспецтрансслужби, і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. 
Пунктом 4 розділу І Інструкції № 440 передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил на правах оперативного управління. 
За пунктами 6, 9, 10 розділу І Інструкції № 440 обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. 
Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.
Облік військового майна у вартісних показниках ведеться в національній валюті України. Вартість військового майна на дату його надходження до сфери управління Міноборони визначається за його закупівельною ціною або за вартістю (ціною), зазначеною в укладених на його виготовлення та поставку договорах з урахуванням вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2010 року № 1202, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1017/18312 (зі змінами), та Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 123 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2010 року № 1202, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1019/18314 (зі змінами).
Облік військового майна поділяється на оперативний облік та облік за первинними документами. 
Пунктами 1-3 розділу ІІ Інструкції № 440 передбачено, що облікові документи залежно від їх призначення поділяються на первинні документи, облікові регістри, документи допоміжного характеру, оформлення яких здійснюється за відповідними формами, які визначаються цією Інструкцією, а також за формами, які визначені Порядком списання військового майна, Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.08.2005 року за № 933/11213 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 20.10.2015 року № 569), типовими формами з обліку та списання основних засобів суб`єктами державного сектору та порядку їх складання, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 13.09.2016 року № 818, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2016 року за № 1336/29466, наказом Міністерства фінансів України від 13.12.2022 року № 431 «Про затвердження типових форм з обліку та списання запасів суб`єктами державного сектору та порядку їх складання», зареєстрованого у Міністерстві юстиції 28.12.2022 року за № 1692/39028, та іншими нормативно-правовими актами з питань бухгалтерського обліку бюджетних установ. 
Облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. 
Первинними документами є накладні, вимоги, відомості, акти, атестати та інші документи, які призначені для оформлення і підтвердження здійснених господарських операцій, що пов`язані з рухом і зміною вартісного та якісного (технічного) стану військового майна, і є підставою для записів облікових даних в облікових регістрах. 
Позивачем не надано суду копій первинних документів із зазначенням вартості автомобіля марки «Toyota Hilux 4WD2» на дату його надходження на облік в/ч НОМЕР_2 .
Сам по собі Акт приймання-передачі дебіторської заборгованості за відсутності документів, які підтверджують право оперативного управління на автомобіль не може підтверджувати наявності у позивача права вимоги до відповідачів. 
Оґрунтовуючи розмір шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням позивач посилається на висновок експертного дослідження (матеріали кримінального провадження). 
До позовної заяви вказаного висновку не надано.
Натомість відповідно до наданого позивачем Акту службового розслідування зазначено, що в результаті пошкодження військового майна в/ч НОМЕР_2 , а саме транспортного засобу «Toyota Hilux 4WD2» н/з НОМЕР_4 , 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , завдані державі збитки складають 203 609, 83 грн. (а.с. 83)
Згідно інформації наданої начальником Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут командиру в/ч НОМЕР_2 , станом на 01.01.2025 за даними бухгалтерського обліку за матеріально-відповідальною особою в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_4 рахується автомобіль «Toyota Hilux 4WD2» кузов № НОМЕР_6 , первісна вартість основного засобу складає 371 537, 23 грн., знос – 128 268, 74 грн., залишкова вартість – 243 268, 49 грн. (а.с.97)
Згідно акту оцінки транспортного засобу від 31.05.2022 року, комісія вважає що актуальною ринковою вартістю транспортного засобу «Toyota Hilux 4WD2» кузов № НОМЕР_6 є сума 265 000 грн. (а.с. 100)
Згідно відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна станом на 24.11.2024 року, автомобіль «Toyota Hilux 4WD2» кузов № НОМЕР_6 , залишкова вартість складає 203 609,83 грн. (а.с.100, зворотня сторона)
Згідно відомості щодо визначення залишкової вартості військового майна станом на 24.11.2024 року, автомобіль «Toyota Hilux 4WD2» кузов № НОМЕР_6 , ціна придбання - 371 537,23 грн., залишкова вартість – 394 223, 29 грн. (а.с. 110) 
Будь яких доказів обґрунтовуючих визначений позивачем розмір матеріальної шкоди 391 223,29 грн. суду не надано. 
Проведення оцінки майна є обов`язковим, зокрема, для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. 
Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, внесення державними науковими (науково дослідними, науково-технологічними, науково-технічними, науково-практичними) установами та державними університетами, академіями, інститутами майнових прав інтелектуальної власності як внеску до статутного капіталу господарських товариств, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. 
Таким чином, проведення оцінки під час вирішення спорів щодо визначення розміру збитків є обов`язковим. 
Оцінка майна у випадках її обов`язкового проведення, зазначених у статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» виконана суб`єктами, які не є суб`єктами оціночної діяльності, визнається недійсною (стаття 8 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). 
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів визначений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика). 
Пунктом 2.4. Методики передбачено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). 
В порушення вищезазначених вимог закону позивач не надав суду звіту про оцінку транспортного засобу, в той час як Атестат не може замінити такого звіту у випадках визначення вартості матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу.  
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Таким чином на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.   
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265 ЦПК України, суд - 
У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи: 

Позивач : Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 .
Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: реєстрації : АДРЕСА_2 . 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса : АДРЕСА_1 . 
Суддя          С.  Г.  Юдіна