ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3021/25  Номер провадження 22-ц/814/1554/26	Головуючий у 1-й інстанції Овчаренко О. Л.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Дряниця Ю.В.,
судді Триголов В.М., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Семенець Катериною Олексіївною, 
на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року, постановлене суддею Овчаренко О.Л.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 

п о с т а н о в и в:
23.06.2025 ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 21.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_3 укладено договір позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умов такого договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, строком позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% у день (базова процентна ставка/фіксована). 
Позикодавець виконав умови зобов`язання та передав позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_1 , за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес». Натомість, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконала ні перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як первинним кредитором, ні перед його правонаступником- ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023. 
Із підстав викладеного, просить захистити порушене право та стягнути з відповідачки на користь позивача, як правонаступника первинного кредитора, заборгованість за договором позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 21.05.2021 у загальному розмірі 18 211,85 грн, із якої: 6 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 12 211,85 грн - сума заборгованості за відсотками. 
Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.10.2025 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №75745224 від 21.05.2021 у розмірі 18 211,85 грн, із яких: 6 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 211,85 грн - сума заборгованості за відсотками. 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.
Рішення міськрайонного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено факт укладення договору позики та погодження відповідачкою істотних умов зобов`язання, а також виникнення у останньої заборгованості за ним у розмірі, заявленому до стягнення, включно із нарахованими відсотками. 
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.11.2025 заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.10.2025 по цивільній справі №539/3021/25 за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - залишено без задоволення. 
Не погодившись із таким рішенням відповідачка, в інтересах якої діє представник - адвокат Семенець К.О., оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Зазначає, що договір позики №75745224 від 21.05.2021 був укладений на строк 30 днів (до 20.06.2021), зі сплатою процентів у розмірі 1,99% у день, що сукупно склали 3 582,00 грн, із яких відповідачкою сплачено 2 116,15 грн (21.06.2021 та 30.06.2021).
Наголошує, що під час укладення такого договору відповідачка не була належним чином повідомлена про можливість автопролонгації договору, а також не отримувала жодного повідомлення від кредитора про активацію чи застосування такої автопролонгації. 
Посилання позивача на п.5.2 договору та загальні «Правила надання грошових коштів у позику», розміщені на веб-сайті, просить до уваги не приймати, які такі, що не можна вважати належним доказом поінформованості відповідачки про зазначені умови. Оскільки вона не отримувала копії цих Правил у будь-якій формі та не підтверджувала ознайомлення з ними підписом або іншим однозначним способом вираження згоди.
Таким чином відповідачка мала обґрунтоване переконання, що строк дії договору позики становить 30 днів і після його спливу всі зобов`язання вважаються припиненими. Будь-яке подальше нарахування процентів або застосування автопролонгації вважає безпідставним та таким, що порушує принцип справедливості, добросовісності та зрозумілості сторін. Зокрема, в контексті того, що відповідачка не зверталася до позивача із будь-якими заявами чи проханнями з приводу продовження строку користування позикою, а також не вчиняла жодних дій, які б могли свідчити про її намір продовжити дію договору позики.
Вважає безпідставним нарахування процентів поза межами строку дії договору позики, який сплив 21.06.2021, а постановлений до стягнення розмір правничих витрат - надмірним, оскільки він не відповідає критерію складності справи та не є співмірним із ціною позову.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 29.01.2026.
11.02.2026 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. 
Зазначає, що у договорі встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Між тим, Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Тоді як із наведеного алгоритму укладання правочину вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. 
Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, зокрема, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021, які, відповідно до вимог частини четвертої статі 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Просить урахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №910/9072/17 від 26.06.2018, за змістом якої закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно з вимогами статті 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.
Заперечує проти застосування до спірних правовідносин практики АТ КБ «Приват Банк» у частині ознайомлення сторони з правилами кредитування, оскільки метод укладання договору у даній справі є відміним від справи у ПАТ «Приват Банк», де останній надавав Клієнту/Позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі, а тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений відповідач. Натомість, у спірних правовідносинах відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС Позикодавця та до акцепту оферти в якій також містились правила одноразовим ідентифікатором.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд виходить із наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.05.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти від суми позики) (п.1 договору). 
Параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики - 6 000,00 грн; строк позики - 30 днів; процентна ставка (базова) - 1,99% (фіксована); дата надання позики - 21.05.2021; дата повернення позики (останній день)- 20.06.2021; знижена процентна ставка % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,79%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується у період карантину) - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1229,94%; орієнтовна загальна вартість позики - 7 422,00 грн (п.п.2.1.-2.3.).
Згідно із п.5.1. договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг «1 безпечне агентство необхідних кредитів», у якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Oh my freedom» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», розміщених за адресою: https://mycredit.ua/akcii/ 
Відповідно до п.5.2. договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщена на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх суть, зміст, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. 
Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладення в письмові формі (п.12 договору).
Пункт 13 договору містить відомості про реквізити сторін, зокрема, особу позичальника: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 ; паспорт серія НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_4 ; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; рахунок НОМЕР_1 ; електронний підпис одноразовий ідентифікатор: rHoOL0QQmz./а.с.15/
Додатком №1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за яким: дата видачі кредиту - 21.05.2021; дата повернення - 20.06.2021; кількість днів у розрахунковий період - 30; сума кредиту за договором - 6 000,00 грн; проценти за користування кредитом - 1 422,00 грн./а.с.15/
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» складено довідку про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_4 , з якою укладено договір №75745224 від 21.05.2021, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: rHoOL0QQmz; час відправки ідентифікатора позичальнику: 21.05.2021 19:08:14; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_2./а.с.19/
21.05.2021 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» здійснено переказ коштів у розмірі 6 000,00 грн, отримувач, платіжний інструмент - НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжної інструкції 7е4е1сbd-782f-4462-a6a9-4f21b1fe9599./а.с.21/ 
ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» також підтверджено видачу на банківську картку клієнта ОСОБА_4 онлайн-позики, номер платежу 7е4е1сbd-782f-4462-a6a9-4f21b1fe9599./а.с.19/ 
ТОВ «ФК «Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфраструктури та видачу ліцензії від 27.04.2023 №21/764-рк), підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.012018, укладеного між компанією та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата - 21.05.2021; номер платежу - 7е4е1сbd-782f-4462-a6a9-4f21b1fe9599; сума - 6 000,00 грн; отримувач - ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 . Серед іншого, зазначено, що оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються./а.с.20/
26.10.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) укладено договір факторингу №2610, за яким фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитним договором (п.1.1); перехід від клієнта до фактора права вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованості, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору (п.5.2. договору)./а.с.23-30/
03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром Маркет» (фактор) укладено договір факторингу №030423-ФК, за яким перехід від клієнта до фактора права вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованості, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору (п.5.2. договору)./а.с.35-45/
Додатком до позовної заяви є Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені наказом №14/05/2021 від 14.05.2021./а.с.16-18/
Згідно із розрахунком суми заборгованості ОСОБА_4 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором позики №75745224 від 21.05.2021, складеним ТОВ «Фінпром Маркет» за період із 21.05.2021 по 05.06.2025, заборгованість за тілом кредиту - 6 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 12 211,85 грн; загальна сума 18 211,85 грн; зі змісту розрахунку також убачається, що позичальник здійснив платежі в рахунок погашення заборгованості за відсотками: 21.06.2021 - 348,18 грн; 30.06.2021 - 1 731,97 грн./а.с.8-10/
05.08.2025 АТ КБ «ПриватБанк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_4 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 (ІВАN НОМЕР_6 ) та надано виписку по рахунку № НОМЕР_5 за період із 21.05.2021 по 24.05.2021, якою підтверджено зарахування 21.05.2021 переказу на картку у розмірі 6 000,00 грн./а.с.81,82/
Задовольняючи позовні вимоги, міськрайонний суд виходив із підстав доведеності, що відповідачка уклала електронний договір, підписавши його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому відповідний правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 
Установивши викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачка, погодивши істотні умови кредитування, допустила неналежне виконання зобов`язання, унаслідок чого творилася заборгованість заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником позикодавця, розмір якої підтверджено належними доказами, зокрема банківською випискою з рахунку позичальника.
Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції у повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Із матеріалів справи убачається, що 21.05.2021 ОСОБА_3 шляхом використання одноразового ідентифікатора rHoOLQQmz підписала договір позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який містить відомості про умови кредитування, зокрема: сума позики (6 000,00 грн), процентна ставка (1,99%/день) строк позики (до 20.06.2021). 
Крім одноразового ідентифікатору реквізити сторін договору мають інші відомості про відповідачку, а саме: дані паспорту та ідентифікаційний код, тобто в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» відповідний договір, підписаний відповідачем, і є належним та допустимим доказом на підтвердження існування зобов`язань.
Доказів, що указаний в договорі одноразовий ідентифікаторта персональні дані належать третім особам, а не позичальниці, останньою суду не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальниця могла отримати кредитні кошти.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.
Отже, підписавши указаний кредитний договір, відповідачка добровільно погодилася на визначені у ньому істотні умови кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання. При цьому, нерозуміння умов зобов`язання не звільняє сторону від його виконання. Це загальний принцип цивільного права, який означає, що особа, яка прийняла на себе зобов`язання, несе відповідальність за його виконання. До того ж, діючи добросовісно, позичальниця мала можливість відмовитися від договору без пояснення причин. Відповідачка таким правом не скористалася та до звернення позивача в суд із відповідним позовом не ставила під сумнів ні умови кредитування, ні факт укладення договору в цілому. 
Так, на підтвердження виконання умов зобов`язання позивачем надано копію платіжної інструкції 7е4е1сbd-782f-4462-a6a9-4f21b1fe9599, зі змісту якої убачається, що 21.05.2021 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», яке не відкриває карткових рахунків для перерахування кредитних коштів, через ТОВ «ФК «Фінекспрес», перераховано на рахунок отримувача ОСОБА_4 суму позики в розмірі 6 000,00 грн на існуючий рахунок позичальника, який вказано самим позичальником ( НОМЕР_1 ).
Факт зарахування коштів позики підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме, випискою із банківського рахунку. Доказів на спростування викладеного стороною відповідача не надано, як і доказів належності виконання зобов`язання, що з урахуванням позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022, є процесуальним обов`язком відповідачки, який у цій справі нею не виконаний. 
Установивши викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо підставності стягнення з відповідача на користь позивача, як правонаступника позикодавця, заборгованості за тілом позики у розмірі 6 000,00 грн.
Визначаючи розмір заборгованості за процентами, колегія суддів ураховує наступне 
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Із огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц.
Як убачається із матеріалів справи, при укладенні договору позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 21.05.2021 сторони зобов`язання погодили строк кредитування - 30 днів, який сплив 20.06.2021.
Доказів на підтвердження пролонгації позичальником умов кредитування за договором позики №75745224 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 21.05.2021 матеріали справи не містять, тоді як згідно зі сталою позицією Верховного Суду, зокрема, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, відсутніми є підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 364 ЦК України, оскільки позивач не надав доказів, які б підтверджували ознайомлення позичальника із Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ на момент укладення відповідного правочину.
Заперечення позивача проти застосування до спірних правовідносин наведеної позиції Верховного Суду, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявні у справі докази містять лише посилання на сайт https://mycredit.ua/ua/documents-license/, де можна ознайомитися у тому числі із порядком пролонгації договору, але не доводять, що на момент укладення відповідного правочину позичальник був обізнаний про такі умови зобов`язання та погодив їх у будь-який спосіб. 
Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по відсотках за договором позики за період із 21.05.2021 по 20.06.2021, із урахуванням вчинених відповідачем платежів у розмірі 1 465,85 грн, виходячи із розрахунку: 3 582,00 грн (119,40 грн х 30 днів) - 2 116,15 грн (вчинені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості). 
Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості за відсотками сторонами не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів ураховує наступне.
Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Із матеріалів справи убачається, що представництво інтересів ТОВ «Фінпром Маркет» в суді першої інстанції забезпечувалося адвокатом Ткаченко Ю.О. на підставі договору №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024./а.с.46-48/
16.05.2025 між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. складено акт №13-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, за яким сторони погодили надання таких послуг: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів - 500,00 грн; підготовка складання позовної заяви - 3 000,00 грн./а.с.50/
За встановлених обставин, із огляду на характер спірних правовідносин, проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, апеляційний суд зазначає, що вивчення та надання аналіз документів не можуть бути враховані під час розподілу судових витрат, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки позовної заяви. Крім того, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги, що постановлений до стягнення розмір правничих витрат є неспівмірним зі складністю справи та ціною позову, а тому наявними є підстави для зменшення розміру постановлених до стягнення правничих витрат, понесених позивачем із 3 5000,00 грн до 1 000,00 грн. 
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам - 41% шляхом взаємозаліку, із позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 721,87 грн; а також за заявою відповідачки підлягає поверненню надмірно сплачений останньою судовий збір у розмірі 1 453,44 грн. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що 07.01.2025 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 за №606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», яким внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір».
Колегія суддів зауважує, що повернення судового збору (в усіх випадках) здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого Полтавським апеляційним судом на підставі відповідної заяви платника.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Семенець Катериною Олексіївною, - задовольнити частково.
Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ 43311346) суму заборгованості за договором позики №75745224 у розмірі 7 465,85 грн, із яких: 6 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1 465,85 грн - заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1 000,00 грн.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 721,87 грн.
Повернути на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , банк отримувача: АТ КБ «ПриватБанк», рахунок отримувача: IBAN НОМЕР_7 ) судовий збір у розмірі 1 453,44 грн, сплачений при поданні апеляційної скарги на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2025 року згідно із платіжною інструкцією №1.496067807.1 від 19 січня 2026 року.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Полтавській області повернути на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , банк отримувача: АТ КБ «ПриватБанк», рахунок отримувача: IBAN НОМЕР_7 )судовий збір у розмірі 1 453,44 грнзгідно із платіжною інструкцією №1.496067807.1 від 19 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя        Ю.В. Дряниця

Судді          В.М. Триголов

О.В. Чумак