ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/8536/24 пров. № А/857/27122/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Боршовського Т. І.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі № 380/8536/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Желік О.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі № 380/8536/24 адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 100000,00 грн, у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період: 27 вересня 2022 року – 06 січня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі 100000,00 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період: 27 вересня 2022 року – 06 січня 2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач у спірний період із жовтня 2022 року до січня 2023 року перебував у службовому відрядженні і виконував обов`язки на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини підтверджуються довідкою від 07.01.2023 року яка видана НОМЕР_4 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_5 ) на ім`я позивача про те, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної на підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби №165 гриф від 16 вересня 2022 року. Скаржник також зазначає, що наявна у позивача довідка не відповідає встановленій формі і у довідці відсутні (не зазначені) документи у яких саме і фіксується як факт участі у бойових діях так і дні участі. При цьому вказує, що підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відряджені не нараховувалась та не виплачувалась НОМЕР_6 прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ), оскільки начальником прикордонного загону до якого був відряджений позивач не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу №392-АГ, зокрема за формою, наведеною у додатку 1, додатку 2 до наказу №392-АГ (не надано довідки згідно яких нараховуються виплати). Згідно п.11 наказу №392-АГ інформація (довідка) на військовослужбовців відряджених дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подається начальниками органів (командиром прикордонного загону до якого відряджено позивача) до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи (командиру НОМЕР_6 прикордонного загону), в яких ці військовослужбовці проходять службу (перебувають на грошовому забезпеченні), за формою, наведеною у додатку 2 (у виді довідки визначеної форми) до цього наказу. У зв`язку з не отриманням довідки до 5 числа (щомісячно) військовою частиною НОМЕР_1 з метою реалізації вимог Постанови №168 та наказу №392-АГ на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 направлявся лист відповідачем від 25.11.2022 №22/2811-22-вих з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом №392 АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди. Однак, на адресу військової частини НОМЕР_1 від начальника НОМЕР_4 прикордонного загону надійшов лист від 29 листопада 2022 року «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_4 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн.) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_1 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_4 прикордонного загону.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідкою № 5649 від 27.03.2026 (яка, за відомостями Військової частини НОМЕР_5 , дублює первинну довідку № 3630 від 07.01.2023), військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Чернігівської області у такі періоди: з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, а також з 01.01.2023 по 07.01.2023.
Вказана довідка видана на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 від 16 вересня 2022 року.
Оцінюючи правомірність вимог позивача, суд врахував сталу правову позицію Верховного Суду (зокрема, викладену у постанові від 10.10.2024 у справі № 120/14606/23), відповідно до якої належним та достатнім доказом безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях є довідка командира військової частини, до якої особу було відряджено. Юридичну відповідальність за достовірність відомостей у такій довідці несе виключно уповноважений керівник, який її видав.
При цьому Верховний Суд наголосив, що формування та надсилання відповідних списків є лише технічним елементом внутрішньої процедури виплати грошового забезпечення. Відтак, будь-які порушення порядку чи строків міжвідомчої передачі документів не спростовують факт участі військовослужбовця у бойових діях та не можуть бути підставою для позбавлення його права на отримання додаткової винагороди.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_1 є учасником бойових дій, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 від 29 квітня 2015 року та довідкою №08/324 від 03 лютого 2024 року.
Із змісту довідки щодо відрядження військовослужбовця №08/424 від 21 лютого 2024 року військової частини НОМЕР_1 установлено, що майстер-сержант ОСОБА_1 11 липня 2022 року вибув у службове відрядження на ділянку ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до наказу начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 11 липня 2022 року №153-ВВ.
Згідно з розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_8 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_4 прикордонного загону, військовослужбовець з 28 вересня 2022 року по 07 січня 2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону.
09 січня 2023 року військовослужбовець прибув зі службового відрядження до НОМЕР_6 прикордонного загону і приступив до виконання обов`язків 09 січня 2023 року, що підтверджується наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 09 січня 2023 року №7- ВВ. Підстава: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року №гриф/25-2075-Е.
02 лютого 2024 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо підстав і причин ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 26 вересня 2022 року по 08 січня 2023 року.
09 лютого 2024 року листом №02.2/1114-24-Вих військова частина НОМЕР_1 повідомила, що додаткова винагорода за жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року (час перебування у відряджені на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано підтверджуючих документів (довідки) про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених наказом №392-АГ, за формою, наведеною у додатку до наказу №392-АГ.
На запит військової частини НОМЕР_1 від начальника НОМЕР_4 прикордонного загону надійшов лист від 29 листопада 2022 року “Про надання інформації” в якому зазначено, що НОМЕР_4 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100 000,00 грн) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_1 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_4 прикордонного загону, зокрема: “Підрозділи (військовослужбовці) які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення…” (другий абзац листа). “У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року … не опрацьовувалися”. Отже, у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для нарахування і виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у розмірі, збільшеному до 100 000 грн.
На виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі № 380/8536/24 НОМЕР_4 прикордонний загін повідомив, що надати довідку від 07.01.2023 № 3630 про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області не має можливості оскільки вона видана ІНФОРМАЦІЯ_3 в одному примірнику нарочно представнику НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Разом з тим надано довідку від 27.03.2026 № 5649 про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, яка відображає інформацію зазначену в довідці від 07.01.2023 № 3630.
Відповідно до довідки №5649 від 27.03.2026 (яка згідно з поясненнями Військової частини НОМЕР_5 дублює інформацію з довідки від 07.01.2023 № 3630) ОСОБА_1 , який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023.
Уважаючи, що відповідач неправомірно не здійснив виплату йому за період з 27 вересня 2022 року по 06 січня 2023 року додаткової винагороду збільшеної до 100000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Верховний Суд постановою від 28.03.2025 направляючи справу № 380/8536/24 на новий розгляд до суду першої інстанції вказав, зокрема, що суди попередніх інстанцій не надали відповіді на ключове питання, яке стало основою спору та спонукало позивача звернутися до суду, а саме: які завдання, за якою посадою і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 , якого було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ) з 28 вересня 2022 року по 07 січня 2023 року та чим це підтверджується.
На адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист від 04.02.2026 № 02.2.1/2124-26-Вих, в якому вказав, що позивача у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф (володільцем даного бойового наказу є Адміністрація Державної прикордонної служби України) у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_9 ) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 №276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 №1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 №1697/гриф позивач у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_9 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані бойові розпорядження зазначали керівництву зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_9 ) прийняти під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . Завдання відповідно до вищезазначених бойових розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_1 визначалися стосовно зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_9 ) в цілому, без зазначення прізвищ військовослужбовців та стосувалися прийняття під охорону та оборону певну ділянку державного кордону України в межах відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі даних бойових наказів (розпоряджень) у зведеному загоні ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_9 ) видавались власні бойові розпорядження за підпорядкованістю. Дані бойові розпорядження до військової частини НОМЕР_5 не надавалися. Відповідно до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 23 листопада 2020 року №120 «Про організацію ведення, обліку та зберігання службових документів» інформація про залучення до виконання обов`язків військової служби, бойових чергувань за відповідний період, яка міститься у запитуваних витягах з наказів (бойових наказів та по стройовій частині), бойових розпоряджень, журналі бойових дій, а також рапортах (донесеннях) командира підрозділу про участь військовослужбовців у бойових діях або виконанні бойових завдань тощо, обліковується, ведеться та зберігається у відповідних підрозділах охорони кордону, в яких військовослужбовець проходив службу, а саме у 2 відділі прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) у складі зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_9 ). Оскільки журнал бойових дій, книга оперативно-службової діяльності та журнал надходження розпоряджень по підрозділу (документи, які підтверджують виконання бойових завдань позивачем) обліковувалися, велися безпосередньо у 2 відділі, прикордонної служби НОМЕР_6 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) та до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ) не надавалися й знаходяться у володінні військової частини НОМЕР_1 , то підтвердити участь позивача у бойових діях (безпосередньої участі у воєнних (бойових) діях або заходах за період з 28.09.2022 по 07.01.2023), а також надати інформацію щодо місця перебування позивача та виду виконуваних бойових завдань (обов`язків) у військової частини НОМЕР_5 не має можливості.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Частиною другою статті 2 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон» передбачено, що захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Прикордонний загін є органом охорони державного кордону, призначений для охорони визначеної ділянки державного кордону, а також здійснення інших повноважень, передбачених законодавством України.
За змістом частини першої статті 6, частини першої статті 14 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, до особового складу якої входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Згідно зі статтею 16 цього Закону умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та № 69/2022 Кабінет Міністрів України Постановою № 168 передбачив на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди для військовослужбовців.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Таким чином, Кабінет Міністрів України установив військовослужбовцям, в тому числі Державної прикордонної служби, додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Водночас реалізація зазначених приписів Постанови № 168 вимагала визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах, враховуючи, що Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, не врегульовувала цих питань.
Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З 01.02.2023 ці питання врегульовані Порядком та умовами виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023 за № 196/39252 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ від 01.09.2023 № 726, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за № 1543/40599, яким замість цього Порядку затверджені Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби, що із змінами та доповненнями діють і дотепер).
А з 24.02.2022 питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту було врегульовано Адміністрацією Держприкордонслужби шляхом прийняття наказів «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ.
Спірні правовідносини стосуються періоду з 27 вересня 2022-по 06 січня 2023 року.
30 липня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужби), з посиланням на пункт 2-1 Постанови № 168, було видано Наказ № 392/0/81-22-АГ (далі – Наказ № 392-АГ), який уведено в дію з 01 серпня 2022 року.
Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме:
1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;
2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;
3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;
6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;
7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;
8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
У пункті 4 Наказу № 392-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 Наказу № 392-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 Наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 Наказу).
Відповідно до пункту 10 Наказу № 392-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.
Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.
За змістом пункту 11 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
Згідно з пунктом 12 Наказу № 392-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 000 грн на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.
Досліджуючи межі застосування вказаних наказів «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 від 31.03.2022 № 164-АГ, від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ та від 09.12.2022 № 628/0/81-22-АГ, Верховний Суд у постанові від 28 березня 2025 року у справі № 380/8536/24 акцентував увагу на зміні правових підходів до визначення критеріїв «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях. При цьому Суд вищої інстанції зауважив, що із набранням чинності Наказом № 392-АГ критерії залучення до бойових завдань були звужені та конкретизовані порівняно з раніше діючим Наказом Адміністрації ДПСУ № 164-АГ (який втратив чинність 01 липня 2022 року)
Також Верховний Суд роз`яснив, що за незмінності загального переліку підтверджуючих документів, Наказ № 392-АГ суттєво посилив вимоги до доказової бази. На відміну від Наказу № 164-АГ, який допускав підтвердження факту участі на підставі одного з документів (наприклад, лише довідки або лише рапорту), оновлений Наказ № 392-АГ імперативно вимагає надання саме сукупності (комплексу) взаємопов`язаних документів: бойових наказів (розпоряджень), журналів бойових дій (оперативних журналів), рапортів безпосередніх командирів, а також довідки встановленої форми. Водночас прийнятий згодом Наказ від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ знову запровадив принцип альтернативності у питанні документального підтвердження бойової діяльності осіб.
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковими для апеляційного суду, при вирішенні спорів цієї категорії ключовим є застосування принципу темпоральності (дії закону у часі). Оцінка наданих сторонами доказів має здійснюватися судом у суворій відповідності до тих критеріїв і процедур підтвердження, які діяли у конкретно взятий спірний період. Об`єктивне визначення наявності чи відсутності у військовослужбовця права на додаткову винагороду можливе виключно через призму перевірки повноти та сукупності документів, визначених чинною на той момент редакцією відомчого акта.
Повертаючись до матеріалів справи судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідкою № 5649 від 27.03.2026 (яка, за відомостями Військової частини НОМЕР_5 , дублює первинну довідку № 3630 від 07.01.2023), військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Чернігівської області у такі періоди: з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, а також з 01.01.2023 по 07.01.2023.
Вказана довідка видана на підставі бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 165 від 16 вересня 2022 року.
Оцінюючи правомірність вимог позивача, апеляційний суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду (зокрема, викладену у постанові від 10.10.2024 у справі № 120/14606/23), відповідно до якої належним та достатнім доказом безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях є довідка командира військової частини, до якої особу було відряджено. Юридичну відповідальність за достовірність відомостей у такій довідці несе виключно уповноважений керівник, який її видав.
При цьому Верховний Суд наголосив, що формування та надсилання відповідних списків є лише технічним елементом внутрішньої процедури виплати грошового забезпечення. Відтак, будь-які порушення порядку чи строків міжвідомчої передачі документів не спростовують факт участі військовослужбовця у бойових діях та не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на отримання додаткової винагороди.
Зазначений правовий висновок є релевантним до спірних правовідносин та узгоджується з практикою Верховного Суду у справах № 120/4387/23 (постанова від 23.05.2024), № 120/4967/23 (постанова від 24.05.2024), № 120/5170/23 (постанова від 28.05.2024), № 280/2754/23 (постанова від 08.08.2024), № 120/4953/23 (постанова від 19.09.2024) та № 120/9188/23 (постанова від 02.07.2025).
Забезпечуючи право на справедливий судовий розгляд, акцентоване у статті 129 Конституції України, апеляційний суд керується процесуальним принципом змагальності та рівності сторін. При цьому апеляційний суд урахував, що у правовідносинах між військовослужбовцем та органами військового управління, існує об`єктивний дисбаланс щодо доступу до доказової бази. Позивач перебуває у стані організаційної залежності від відповідача та третьої особи, які наділені виключною компетенцією щодо видання, обліку та зберігання розпорядчих документів (наказів, директив, журналів бойових дій, рапортів), пов`язаних із проходженням військової служби.
Оцінюючи поведінку учасників справи крізь призму статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV), колегія суддів наголошує, що до суб`єктів у сфері військового управління висуваються підвищені вимоги щодо рівня управлінської обачності, добросовісності та розумності. З огляду на це, будь-які об`єктивні сумніви та процедурні неузгодженості, викликані специфікою ведення військового обліку, не можуть трактуватися на шкоду правам військовослужбовця.
З матеріалів справи вбачається, що з метою врегулювання спору та формування доказової бази на адресу відповідача було спрямовано запит про надання усіх без винятку копій документів, що підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях. Утім, суб`єкт військового управління обмежився наданням узагальненої інформації про те, що позивач у період відрядження приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області період з 27.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 07.01.2023.
Відповідно до імперативних приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів констатує, що ненадання суб`єктом владних повноважень повного пакету первинних документів на запит особи та/або суду, за умови наявності в матеріалах справи належної довідки уповноваженого командира про участь у бойових діях (дійсність інформації за якою не заперечується відповідачем) свідчить про невиконання відповідачем свого процесуального обов`язку доказування. Організаційні чи процедурні недоліки у діяльності органу військового формування та відповідача щодо фіксації та зберігання службових документів не спростовують належність наданих позивачем доказів. При цьому суд урахував, що наявна у справі довідка прямо посилається на первинний документ — бойовий наказ № 165. Оскільки відповідач не довів протиправність видачі самої довідки уповноваженим командиром, то на переконання апеляційного суду факт участі позивача у бойових діях є доведеним, що в свою чергу є підставою для задоволення позову.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що останнім повно та всебічно встановлено обставини справи, а оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року у справі № 380/8536/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Т. І. Боршовський 	
 	 	С. П. Нос