ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5020/26 Справа № 176/5178/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К.А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О., 
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Король Тетяна Володимирівна, на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року про залишення заяви без розгляду, у складі судді Гусейнова К.А., у цивільній справі № 176/5178/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа — Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, –

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2025 року до суду в порядку окремого провадження звернувся ОСОБА_1 , визначивши заінтересованою особою Великоновосілківську селищну військову адміністрацію Волноваського району Донецької області, із заявою, в якій просив встановити факт припинення обтяження - заборону, реєстраційний номер обтяження - 2984375, зареєстровано 19 березня 2006 року реєстратором: Великоновосілківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: невизначено, б/н, 23 квітня 1974 року, ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: невизначене майно, невизначено; скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження - заборона, реєстраційний номер обтяження - 2984375, зареєстровано 19 березня 2006 року реєстратором: Великоновосілківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: невизначено, б/н, 23 квітня 1974 року, ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: невизначене майно, невизначено, обґрунтовуючи це тим, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Великоновосілківської селищної територіальної громади. Маючи намір скласти заповіт, заявник звернувся до приватного нотаріуса, який повідомив йому, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься заборона. Заявник зазначає, що з 1974 року він перебував у трудових відносинах з Великоновосілківським районним об`єднанням “Сільгосптехніка” та отримував від нього позику, яку виплачував в рахунок заробітної плати, з метою будівництва житлового будинку. При звільненні у 2006 році між заявником та підприємством було проведено усі розрахунки, в тому числі і боргові зобов`язання, внаслідок чого заявник зареєстрував за собою власності на земельні ділянку, в тому числі і в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень та на той час жодних заборон реєстр не містив. При зверненні до Донецького обласного державного нотаріального архіву, відповіддю від 14 листопада 2025 року йому було повідомлено, що документи Великоновосілківської державної нотаріальної контори за 1954-1998 роки зберігаються в Донецькому обласному нотаріальному архіві у м. Донецьку, який наразі знаходиться у тимчасовій окупації російських військ, тому надати будь-яку інформацію є неможливим. Також з 26 червня 2025 року по сьогодні с. Велика Новосілка Великоновосілківської селищної територіальної громади віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території України. Будь-яку інформацію щодо судових прав за період 1973-1974 років, відкритий виконавчих проваджень тощо отримати неможливо з підстав відсутності письмових документів, які залишились на окупованій території. Заявник вважає, що зняття арешту можливо лише в судовому порядку, як і внесення скасування такого арешту на майно заявника до Реєстрів, в силу ст. 26 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Великоновосілківської селищної військової адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду. 
Мотивами залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив наявність спору щодо правомірності реєстрації обтяження речових прав, який має вирішуватися у позовному провадженні, що є підставою для застосування ч.4 ст. 315 ЦПК України (а.с.35).
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в системі “Електронний суд” через свого представника — адвоката Король Т.В. у лютому 2026 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що він звернувся до суду у належний спосіб в порядку окремого провадження, оскільки ТОВ “Великоновосілківський райагрохім”, який є правонаступником Великоновосілківського районного об`єднання “Сільгосптехніка” з відповідними реорганізаціями, вже не існує у зв`язку із ліквідацією та воно не може бути відповідачем у справі позовного провадження. Разом з цим наголошує, що його право власності ніким не оскаржується, а він не є боржником у будь-якому виконавчому провадженні, що також виключає необхідність розглядати заявлені вимоги в порядку позовного провадження. Вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України та підлягає скасуванню (а.с. 38-40).
Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не надавала, але, в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення. Разом з цим у квітні 2026 року Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області у системі “Електронний суд” подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, де просила розглянути справу відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.55). 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції — скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку є наявним спір щодо правомірності реєстрації обтяження речових прав, який має вирішуватися у позовному провадженні. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та зазначає, що за ч.4 ст. 315 ЦПК України залишення без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження цивільного судочинства, можливо лише якщо судом дійсно буде встановлено наявність спору про право. 
Колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції у своїй ухвалі не зазначив між ким вбачається наявність спору, враховуючи, що внаслідок повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, ведення активних бойових дій на території Волноваського району Донецької області, та тимчасової окупації цієї території, станом на тепер з`ясувати правомірність внесення нотаріусом у 2006 році відомостей з квітня 1974 року щодо обтяження невизначеного майна ОСОБА_1 , де заявником зазначено ОСОБА_3 , якої давно не існує, неможливо.
У даному випадку заявник позбавлений можливості пред`явити позов у зв`язку із ліквідацією юридичної особи без правонаступництва, на користь якої таке обтяження було застосовано. Крім того, прохання заявника у встановленні судом факту припинення державної реєстрації обтяження не є безпосереднім визнанням чи припиненням права власності на таке нерухоме майно, яке ніким не оспорюється, як і не є вирішенням питання будь-якого речового права інших осіб.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 квітня 2025 року чітко зазначено, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).
Із матеріалів даної справи колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт припинення реєстрації обтяження речових прав заявника у відповідному реєстрі обтяжень у 2006 році щодо майна, яке належить йому на праві приватної власності, що знаходиться на тимчасово окупованій російської федерацією території України в Донецькій області.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. В іншому випадку між цими особами виникає спір про право.
У справі, що переглядається, заявник ставить питання встановлення факту припинення обтяжень щодо нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності, що внесено у 2006 році нотаріусом, який вже не здійснює свою діяльність та за заявою юридичної особи від 1974 року, якої не існує в державному реєстрі юридичних осіб, що в подальшому надасть йому можливість володіти та розпоряджатись своїм майном, та що може бути розглянуто в порядку окремого провадження за ст. 315 ЦПК України з ухвалення судового рішення по суті заявлених вимог. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ч.4 ст.315 ЦПК України без відповідного з`ясування мети та способу звернення заявника з такою заявою, як і відсутності спору про право речове щодо майна заявника чи іншого права іншої особи.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, –
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Король Тетяна Володимирівна — задовольнити.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року— скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “23” червня 2026 року.
Повний текст постанови складено “01” липня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров