Справа № 367/7675/24
Провадження №2/367/2656/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

25 лютого 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Карабаза Н.Ф., 
при секретарі  - Зайцевій А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» про стягнення грошових коштів,
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» про стягнення грошових коштів. В позовній заяві зазначає, що 21 червня 2020 року був укладений Інвестиційний договір № МН2/1/4-44 між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Велт Інвест», від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 25/10-2016-1 від 25.10.2016 року діяла Компанія по управлінню активами Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус Інвест Груп» та ним ОСОБА_1 (інвестор). Предметом договору є інвестиційна участь інвестора у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці загальною площею 0,5 га, яка надана у користування ТОВ«СКІФТ» на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 19.09.2016 р. який посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кінащук В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 916. Об`єктом є житлова квартира з наступними характеристиками: будівельний номер 4-44, черга будівництва-1, поверх -8, кількість кімнат - 2, загальна проектна площа -55,43 кв.м., повний опис (характеристика) об`єкту та його план зазначено  відповідно у додатку № 2 та додатку № 1 до договору. На виконання умов договору, він вносив платежі на розрахунковий рахунок Фонду: 24.06.2020 р. 284 747,5 грн.; 13.07.2020 р. 34 500,00 грн.; 28.09.2020 р. 80 880,00 грн.; 28.12.2020 р. 82 264,00 грн.; 26.03.2021 р. 83 649,00 грн.; 16.04.2021 р. 19 841,00 грн.; 25.06.2021 р. 85 033,00 грн.; 01.10.2021 р. 87 801,00 грн.; 04.01.2022 р. 93 338,00 грн. Наступний платіж за договором зобов`язаний був внести з 1 квітня 2022 року. Однак, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та надалі, строк дії воєнного стану і на теперішній час продовжено. 01 лютого 2023 року, 14 березня 2023 року Фонд повідомив про заборгованість на користь Фонду у розмірі 389 885 гривень 90 копійок, яка виникла з 26 березня 2022 року. Окрім того, Фонд нарахував у період з 26 березня 2022 року штрафні санкції у розмірі 122 042,64 гривень. 01 березня 2023 року він повідомив Фонд про тимчасову неможливість і виконання оплати за договором, надав докази на підтвердження обставин та повідомив про початок виконання оплати. У свою чергу, 30 березня 2023 року Фонд повідомив про те, що не звертався до Інвестора з вимогою про сплату заборгованості за договором та штрафні санкції не нараховував. Щодо встановлення та підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією Російської федерації проти України та тимчасовою неможливістю виконання умов Договору інвестором. На момент виконання умов договору до введення воєнного стану в Україні він здійснював підприємницьку діяльність у АДРЕСА_2 , де орендував приміщення № 13 та отримував постійний дохід, який дозволяв йому своєчасно та у повному обсязі вносити оплату за умовами договору. У зв`язку із знищенням приміщення та засобів роботи (заявою від 16 лютого 2023 року орендодавець вказаного приміщення підтвердив про часткове руйнування приміщення та проведення ремонтних відновлювальних робіт у період до 18 липня 2022 року), був позбавлений можливості працювати та як наслідок отримувати дохід, та у зв`язку з постійними обстрілами України вимушений на час дії воєнного стану тимчасово переїхати до Іспанії. За весь час дії договору він належним чином виконував свої зобов`язання та сплачував грошові кошти. Сума заборгованості, у розмірі 389885 гривень 90 копійок утворилася перед Фондом у період та внаслідок дії обставин непереборної сили та неможливості вносити платежі. Також, він повідомив Фонд, що якнайшвидше вживає заходів щодо працевлаштування в Іспанії для отримання доходів та продовження оплати за договором. Окрім того, надав Фонду докази про отримання дозволу на працевлаштування та повідомив, що почав працювати і отримувати дохід та має на меті виконати зобов`язання за договором у повному обсязі. Надалі, відразу ж 14 квітня 2023 року продовжив вносити оплати за договором та перерахував на рахунок Фонду 4000,00 гривень, 26 липня 2023 року перерахував 4000,00 гривень, 23 вересня 2023 року перерахував 4000,00 гривень. Однак, на початку жовтня 2023 року стало відомо про розірвання договору Фондом в односторонньому порядку. Відповідно до Акту звіряння 27.11.2023 р. внесена сума коштів становить 864 053,50 грн. Як помилково сплачені кошти визначено 8000,00 грн. 27 травня 2024 року він звернувся до Фонду з вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 760639,2 гривень, тобто за виключенням штрафу, передбаченого пунктом 8.3, 8.4 договору. Однак, Фонд 18 червня 2024 року повернув лише 477 357,74 гривень. Залишок неповернутих коштів складає 283 281,46 гривень. У зв`язку з протиправною поведінкою Фонду він зазнав душевних страждань та має право на відшкодування моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача грошові кошти (інвестиційний внесок) у розмірі 283 281,46грн., моральну шкоду у розмірі 5000грн та судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 2882,81 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 21000,00грн. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не підлягає задоволенню, а позивач наводить безпідставні та необґрунтовані відомості з наступних підстав. Щодо підтвердження настання форс-мажорних обставин. Позивач, у відповідності до п. 3.1 укладеного Інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21.06.2020 року мав сплатити інвестиційні внески на загальну суму 1114143грн. Крім авансового платежу, всі платежі мали сплачуватись у відповідності до додатку № 3 до Інвестиційного договору «Порядок розрахунків і графік платежів». Відповідно до п. 3.1 Інвестиційного договору, позивач мав, протягом 3 (трьох) днів сплатити аванс в розмірі 372000 грн., але навіть з самого початку дії договору позивач вже почав не виконувати свої зобов`язання в повному обсязі, про що зазначено і в позовній заяві: щодо проведення оплат: 24.06.2020 р. - 284 747,5 грн. та 13.07.2020 р. - 34 500 грн. Тому відповідач був вимушений піти на поступки та укласти Додаткову угоду 2 від 10.07.2020 р. з новою сумою авансового платежу та графіком виконання фінансових зобов`язань позивачем. Але в подальшому відповідач, продовжував не виконувати свої зобов`язання і не здійснив платежі до 25.03.2022 р., 25.06.2022 р., 25.09.2022 р. та 25.12.2022 р. на загальну суму 389 885,90 грн. чим безпідставно порушив умови укладеного Інвестиційного договору. Звертає увагу суду, що сплата коштів була в інші строки, ніж зазначив у своєму позові позивач. Тобто позивач зазначає недостовірні дані, які не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Підставою для відмови від виконання своїх зобов`язань позивач зазначає наявність форс-мажорних обставин, які нібито напряму вплинули на його спроможність виконувати Інвестиційний договір, і посилається на пункти Інвестиційного договору щодо форс-мажорних обставин. Торгово-промислова палата України 28.02.2022 р. за № 2024/2.0-7.1 оприлюднила на своєму офіційному сайті лист, який не є розпорядчим документом та не звільняє від виконання зобов`язань за договором, оскільки, Фонд не надавав згоди на визнання цього листа офіційним документом щодо засвідчення форс-мажорних обставин в правовідносинах з ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини. Взагалі, визнання Торгово-промисловою палатою України військової агресії російської федерації проти України в якості обставини форс-мажору не означає звільнення зобов`язаної за договором сторони від виконання своїх зобов`язань.Введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. Крім того, позивачем не надано відомостей про те, що відповідач перебуває в кращому становищі порівняно з позивачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін.Позивачем не доведено факт настання форс-мажорних обставин і їхній вплив на можливість виконання умов укладеного договору. В матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення позивачем відповідача про форс-мажорні обставини, в терміни встановлений Інвестиційним договором, а також відсутні докази засвідчення ТПП України для ОСОБА_1 , за його зверненням, введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання позивачем зобов`язань за Інвестиційним договором, шляхом видачі відповідного Сертифікату. Тому посилання позивача, без надання Сертифікату ТПП України, на наявність обставин непереборної сили, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань є необґрунтованим і безпідставним. Щодо звернень до позивача з вимогами про сплату штрафних санкцій. Позивач стверджує, що йому, нібито від імені відповідача була направлена вимога від 01.02.2023 р., і навіть надає 2 папірчика з текстом, схожим до тексту вимоги, що надсилалися позивачу раніше, але без жодного підпису відповідача, і печатки відповідача. Також позивач не надає жодних підтверджень, що він якимось чином отримував вимогу від 01.02.2023 р. Відповідач наголошує, що не надсилав позивачу або адвокату позивача жодної вимоги від 01.02.2023 р., і тому посилання на неї як на якійсь документ є неправомірним та безпідставним. Відповідачем неодноразово надсилались позивачу Вимоги про оплату заборгованості, а саме: від 01.07.2022 р., 27.09.2022 р. та 14.03.2023 р. Всі ці вимоги були проігноровані позивачем. Щодо заперечення відповідача стосовно орієнтовного розміру судових витрат позивача. Вважає, що зазначена в позові загальна вартість послуг адвоката за надання правничої допомоги по даній справі є не обґрунтованою, завищеною та не підлягає задоволенню. Серед іншого матеріали справи не містять, а позивачем не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу. Позов не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, значною мірою (текстуально й по суті) йшлося передрукування пунктів Інвестиційного договору та норм Цивільного кодексу України і його виготовлення (підготовка) не вимагало значного обсягу технічних робіт. Тому обсяг наданих послуг адвокатом в суді не відповідає критерію реальності таких витрат та критерію розумності їхнього розміру, а навпаки виглядає як бажання позивача «заробити» коштів на відповідачеві. Щодо заявленої моральної шкоди. Позивач заявляє, що він, нібито, зазнав душевних страждань, але не надає жодних доказів цьому та не надає доказів, що це пов`язано якось із АТ «Велт Інвест». Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. 
АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» вважає, що підстав для відмови ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за договором не було, а навпаки вбачалась одностороння відмова ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за договором, в т.ч. ігнорування усних та письмових звернень. У цьому випадку Фонд мав право, за порушення умов виконання договору Інвестором, застосувати до зобов`язаної сторони штрафні санкції, передбачені Договором, в тому числі і ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме: «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванні встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». В разі порушення Інвестором зобов`язання за договором, інша сторона (Фонд) набуває прав достроково відмовитись від договору з нарахуванням Інвестору передбачених Договором штрафних санкцій і пені та повернення сплачених ним грошових коштів в передбачений термін. Зазначає,що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс, і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 15000 грн. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач у відзиві посилається на пункти 9.10, 9.11, 9.13 Інвестиційного договору № МН2/1/4-444 від 21 червня 2020 року,при цьому зміст пунктів договору відповідачем суперечить змісту цих пунктів у примірнику підписаному сторонами. Відповідач жодним чином у відзиві не спростував вплив форс-мажорних обставин на його, як інвестора, тимчасову неможливість виконувати свої зобов`язання. Окрім того, як тільки він почав отримувати доходи та виконувати зобов`язання за договором, то відразу ж почав сплачувати грошові кошти відповідачу. У цей час відповідач не заявляв жодних заперечень та фактично визнавав дію договору та виконання сторонами умов договору. Відповідач намагається спростувати направлення позивачу вимоги про сплату штрафних санкцій. Однак, 14 березня 2023 року відповідач надсилає вимогу про оплату штрафних санкцій та заборгованості за договором та ігнорує його листи та повідомлення про обставини зумовлені дією форс-мажорних обставин. І надалі 30 березня 2023 року відповідач листом повідомляє що жодних вимог про нарахування штрафних санкцій та сплату заборгованості чи подібних повідомлень позивачу не надсилав. Вважає, що відповідач свідомо намагається ввести суд в оману та уникнути повернення грошових коштів. Просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких не погоджується із викладеним позивачем у відповіді на відзив та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В ході розгляду справи позивачем подано заяви про збільшення позовних вимог, зокрема згідно заяви від 10.10.2025 року просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти (інвестиційний внесок) у розмірі 283 281,46грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00грн. Крім того, за період з 01.10.2024 року по 01.10.2025р. просить стягнути інфляційні нарахування у розмірі 33636,27грн.; 3 % річних у розмірі 8498,44грн.; та судові витрати по справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник – адвокат Гринько В.Ф. через канцелярію суду подав заяву щодо розгляду справи без участі позивача та представника позивача, зазначивши, що позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Через канцелярію суду від представника – адвоката Шевченко З.В. надійшла заява в якій просить розглянути справу у її відсутності, заявлений позов не визнає.
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Судом встановлено, що 21 червня 2020 року між ОСОБА_1 (інвестором) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» (фонд), від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 25/10-2016-1 від 25.10.2016 року діяла Компанія по управлінню активами Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус Інвест Груп» було укладено інвестиційний договір № МН2/1/4-44, предметом якого є інвестиційна участь інвестора у будівництві будинку (житловий будинок по АДРЕСА_1 , на земельній(их) ділянці(ках) загальною площею 0,5 га, які(а) надані(а) у користування ТОВ «СКІФТ» на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 19.09.2016 року який(які) посвідчено: приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кінащук B.C. та зареєстровано в реєстрі за № 916 шляхом здійснення інвестиційного внеску(ів) в розмірі вартості об`єкта на умовах та в строки, передбачені договором, а після оформлення і реєстрації права власності фондом на об`єкт отримати об`єкт у власність в порядку, який встановлено договором. Об`єктом є житлова квартира з наступними характеристиками: будівельний номер 4-44, черга будівництва-1, поверх -8, кількість кімнат - 2, загальна проектна площа -55,43кв.м., повний опис (характеристика) об`єкту та його план зазначено відповідно у додатку № 2 та додатку № 1 до договору. Замовником будівництва будинку є - Товариство з обмеженою відповідальністю «СКІФТ» (ЄДРПОУ 40650765). 
Згідно п. 2.2 договору фонд зобов`язується забезпечити будівництво будинку, а також після оформлення та реєстрації права власності фондом на об`єкт передати його у власність інвестора в поряду, який встановлено цим договором.
П. 3.1. договору визначено, що станом на дату укладення договору загальна сума інвестиційного внеску (попередньої оплати вартості об`єкту) за договором становить – 1114143,00грн. без ПДВ, при цьому він та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» домовились, що вартість 1кв.м. складає 20 100,00грн. 
Згідно п. 4.1.1. договору інвестор зобов`язаний протягом 3-х банківських днів з дати підписання цього договору сплатити першу частину інвестиційного внеску у розмірі 33,39 % від загальної суми інвестиційного внеску, що становить 372000,00 грн.
Згідно п. 4.2. договору оплата вартості об`єкту здійснюється Інвестором у терміни, встановлені цим договором та «Порядком розрахунків і графіком платежів, які викладені у додатку № 3.
Згідно п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та згідно чинного законодавства.
Згідно п. 7.2. договору за порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором, в тому числі строків оплати газового обладнання, вказаних у п. 5.4.9 договору, інвестор сплачує фонду пеню в розмірі 0,1% від простроченої суми за кожний день прострочення. У разі порушення строків оплати, встановлених договором, більше ніж на 30 календарних днів, Інвестор додатково сплачує Фонду штраф у розмірі 10% від простроченої суми.
Розділ 8 договору містить умови розірвання, зокрема згідно п. 8.3. договору у разі, якщо Інвестор ухиляється від проведення огляду Об`єкту (згідно п.5.2.5 . договору) та/або підписання акту огляду Об`єкту та/або від укладення договору купівлі-продажу Об`єкту в строк, передбачений цим договором, та прийняття Об`єкту у власність, Фонд має право розірвати цей договір в односторонньому порядку шляхом надсилання рекомендованим листом на адресу Інвестора, вказану в цьому договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання. У цьому разі договір є розірваним і вважається припиненим без укладення будь-яких документів із дня, наступного за днем надсилання повідомлення про розірвання.
Згідно п. 8.4. договору у разі порушення Інвестором умов цього договору щодо строків та/або розмірів оплати внесків більше між на 10 (десять) календарних днів, Фонд має право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом надсилання рекомендованим листом на адресу Інвестора, вказану в цьому договорі, або вручення під розписку повідомлення про розірвання. У цьому разі цей договір є розірваним і вважається припиненим без укладення будь-яких документів із дня, наступного за днем надсилання повідомлення про розірвання.
Згідно п. 8.5. договору у разі припинення цього договору з підстав, передбачених пп. 8.3., 8.4 цього договору, фонд на вимогу Інвестора повертає сплачені Інвестором кошти протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати розірвання договору, за виключенням штрафу у розмірі 10 % (десяти відсотків) від вартості Об`єкту.
Згідно умов укладеної 24 червня 2020 року між  ОСОБА_1 (інвестором) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» (фонд), від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 25/10-2016-1 від 25.10.2016 року діяла Компанія по управлінню активами Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус Інвест Груп» додаткової угоди № 1 до інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21 червня 2020 року доповнено пункт 4.1.1. розділу 4 до інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21 червня 2020 року, виклавши його в наступній редакції: «4.1.1. Інвестор зобов`язаний протягом 10 (десять) банківських днів з дати підписання цього договору сплатити першу частину інвестиційного внеску у розмірі 33,39% від загальної суми інвестиційного внеску, що становить 372000грн.».
Згідно умов укладеної 10 липня 2020 року між ОСОБА_1 (інвестором) та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» (фонд), від імені, в інтересах та за рахунок якого на підставі договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду № 25/10-2016-1 від 25.10.2016 року діяла Компанія по управлінню активами Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус Інвест Груп» додаткової угоди № 2 до інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21 червня 2020 року сторони домовилися внести зміни до пункту 4.1.1. розділу 4 до інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21 червня 2020 року, виклавши його в наступній редакції: «4.1.1. Інвестор зобов`язаний протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з дати підписання цього договору сплатити першу частину інвестиційного внеску у розмірі 28,6% від загальної суми інвестиційного внеску, що становить 319247,50грн.». Також внесено зміни в додаток № 3 «Графік оплати» до інвестиційного договору № МН2/1/4-44 від 21 червня 2020 року.
Згідно даних акту звірки взаємних розрахунків за період 21.06.2020-27.11.2023 між АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» і ОСОБА_1 : 24.06.20 проведено оплату 284 747,50грн., 13.07.20 - 34 500,00грн., 28.09.20 - 80 880,00грн., 28.12.20 - 82 264,00грн., 26.03.21- 83649,00грн., 16.04.21 - 19 841,00грн., 25.06.21  - 85 033,00грн., 01.10.21 - 87 801,00грн., 04.01.22 - 93 338,00грн., 14.04.23 - 4 000,00. Помилковий платіж: 26.07.23 оплата 4000,00грн., 23.09.23 оплата 4000,00грн. Станом на 27.11.2023 сплачено ОСОБА_1 864053,50грн. 
В матеріалах справи міститься ряд копій. Також позивачем до позовної заяви приєднано копії листів-вимог про оплату заборгованості, зокрема: вих. № МН»/1/4-44/1 від 01 липня 2022 р., вих. № МН»/1/4-44/2 від 27 вересня 2022 р., вих. № МН2/1/4-44/3 від 14 березня 2023 р. з підтвердженнями про відправку адресату ОСОБА_1 , що містить підпис представника Кушнір В., як представника АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» за довіреністю від 29.07.2021р. та печатку товариства. З листів-вимог про оплату заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 повідомляють про неналежне виконання взятих зобов`язань відповідно до умов Інвестиційного договору №МН2/1/4-44 від 21.06.2020 року та Додатку № 3 до договору та наявної заборгованості перед АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» в розмірі 389 885,90 грн. (триста вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 90 копійок), яка виникла з 26.03.2022 р., 26.06.2022 р., 26.09.2022 р. та 26.12.2022 р. Згідно п. 7.2. договору, розмір штрафних санкцій за порушення строків виконання грошових зобов`язань складає 122 042,64 грн. Також зазначає, що станом на 14.03.2023 р. розмір інфляційного збільшення складає 34 244,55 грн. без ПДВ та 3% річних у розмірі 6 826,36 грн. без ПДВ. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням штрафу, пені, інфляції та 3% річних, яку зобов`язаний сплатити АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» становить 552 999,45 грн. Також, попередили, що у разі невиконання вищезазначених вимог, вимушені будуть розірвати Інвестиційний договір № МН2/1/4-44 від 21.06.2020 року.
Згідно повідомлення про розірвання договору вих. № МН2/1/4-44/4 від 01 червня 2023 р. вбачається, що в зв`язку з невиконанням умов договору АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» від імені, в інтересах та за рахунок якої діє компанія з управління активами ТОВ «СІРІУС ІНВЕСТ ГРУП» повідомляє про розірвання Інвестиційного договору МН2/1/4-44 від 21.06.2023 в порядку п. 8.4. договору та про своє зобов`язання повернути грошові кошти в розмірі 469357,74 грн. Для належного виконання АТ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» свого обов`язку щодо повернення коштів просить повідомити актуальні банківські реквізити.
Адвокат Гринько В.Ф. звертався до АТ ЗНВКІФ «ВЕЛТ ІНВЕСТ» з вимогою про повернення коштів. Зі змісту якої вбачається, що просить повернути негайно кошти Інвестору у розмірі 752 639,2 грн., а також визначені Фондом як безпідставно сплачені кошти у розмірі 8000,00 грн., всього 760 639,2 грн. на вказані реквізити. Фонд безпідставно, всупереч пункту 9.11, 9.14 розірвав в договір односторонньому порядку. Інвестор ніколи не відмовлявся від виконання зобов`язань за договором.Відповідно до законодавства України та умов договору, на час дії воєнного стану Інвестор звільняється від виконання зобов`язань та такі зобов`язання починають діяти після закінчення воєнного стану.  ОСОБА_1 за весь час дії договору належним чином виконував свої обов`язки та сплачував грошові кошти. Сума заборгованості, у розмірі 389 885 гривень 90 копійок утворилася перед фондом у період та внаслідок дії обставин непереборної сили та неможливості вносити платежі. Обставини повномасштабної військової агресії відносно України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, з боку Російської Федерації, а також зумовлені такими діями вторгнення, руйнування інфраструктури, людські жертви, блокади, введення мобілізації та воєнного стану, а також введення комендантських годин на різних територіях країни є загальновідомими обставинами та не підлягають окремому доведенню. Окрім того, ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність у АДРЕСА_2 , де орендував приміщення № 13. Заявою від 16 лютого 2023 року орендодавець вказаного приміщення підтвердив про часткове руйнування нерухомого майна, та проведення ремонтних відновлювальних робіт у період до 18 липня 2022 року. У зв`язку із знищенням приміщення та засобів роботи, ОСОБА_1 був позбавлений можливості працювати та, у зв`язку з постійними обстрілами України вимушений на час дії воєнного стану тимчасово переїхати до Іспанії.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені ст. 611 ЦК України, до яких, зокрема, відносяться розірвання договору, відшкодування збитків, стягнення неустойки.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до статей 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Разом з тим згідно із ч. 4, 5 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
У відповідності до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
У відповідності до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Твердження відповідача, про те, що позивачем не своєчасно вносилися платежі не спростовані позивачем, крім того, позивач не спростовує факту заборгованості перед Фондом в розмірі 389885,90грн., лише пояснює, що заборгованість утворилася внаслідок дії обставин непереборної сили та неможливості вносити платежі, при цьому не надає жодного належного доказу для можливості встановлення причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання ним зазначеного Інвестиційного договору.
24.02.2022 р. Президентом України, в зв`язку із військовою агресією російської федерації, на території України було введено воєнний стан, з постійним його продовженням до теперішнього часу.
В п. 9.10 інвестиційного договору встановлено перелік форс-мажорних обставин та зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються (підтверджуються) документом (сертифікатом, довідкою) виданим Торгово-промисловою палатою України або її регіональним відділенням та/або іншими уповноваженими органами влади, яким надано право засвідчення настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Згідно п.9.11 договору сторона, для якої склалися форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зобов`язана не пізніше десяти робочих днів з дати їх настання письмово (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення, та повідомленням про вручення) або будь-яким можливим способом проінформувати, іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки. Аналогічні умови застосовуються стороною в разі припинення дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та їх наслідків. Сторони домовились та погоджуються, що випадку настання для сторони форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) внаслідок прийняття законодавчих та інших нормативних актів, постанов, рішень, актів державних органів влади та /або органами державної влади та /або місцевого самоврядування, які є загальновідомими інформувати іншу сторону про настання таких обставин та про їх наслідки не обов`язково та /або не вимагається.
Згідно п. 9.12 договору неповідомлення/несвоєчасне повідомлення стороною, для якої склалися форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), іншу сторону про їх настання або припинення веде до втрати права сторони посилатися на такі обставини як на підставу, що звільняє її від відповідальності за невиконання /несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.
Взагалі, визнання Торгово-промисловою палатою України військової агресії російської федерації проти України в якості обставини форс-мажору не означає звільнення зобов`язаної за Договором сторони від виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 3.3. «Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 року №44(5) (надалі - Регламент), Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. 
Згідно з п. 6.1., 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з перелічених у ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативи актами.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.
Торгово-промислова палата України 28.02.2022 р. за № 2024/2.0-7.1 оприлюднила на своєму офіційному сайті лист, який не є розпорядчим документом. Лист ТПП України від 28.02.2022 р. не містить (і не може містити) ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Загальний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 р. видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретне: зобов`язання, Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» не надавав згоди на визнання цього листа офіційним документом щодо засвідчення форс-мажорних обставин в правовідносинах з ОСОБА_1 тому не звільняє останнього від виконання зобов`язань за Інвестиційним договором № МН2/1/4-44 від 21.06.2020 року.
В матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення ОСОБА_1 . Акціонерного товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» про форс-мажорні обставини, в терміни встановлені зазначеним вище Інвестиційним договором, а також відсутні докази засвідчення ТПП України для ОСОБА_1 , за його зверненням, введення воєнного стану як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання ним зобов`язань за інвестиційним договором, шляхом видачі відповідного сертифікату.
Тому посилання Позивача, без надання сертифікату ТПП України, на наявність обставин непереборної сили, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань є необґрунтованим і безпідставним.
Не спростовує сторона позивача і факту повернення грошових коштів Фондом Інвестору в розмірі 477357,74, що була нарахована згідно вимог п.8.5. інвестиційного договору МН»/1/4-44 від 21.06.2020 року (Фонд на вимогу Інвестора повертає сплачені Інвестором кошти протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати розірвання договору, за виключенням штрафу у розмірі 10 % (десяти відсотків) від вартості Об`єкту.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки, судом встановлено факт неналежного виконання інвестором договору, що не спростовано позивачем в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, про безпідставність та недоведеність позовної вимоги, щодо стягнення грошових коштів (інвестиційного внеску) у розмірі 283 281,46грн.
Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних є похідними вимогами від основної вимоги щодо стягнення судом грошових коштів (інвестиційного внеску) суд приходить до висновку, про відмову й їх задоволенні, оскільки вимоги є безпідставними.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пункт 3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Пунктом 2 частини 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.
Позивач просить суд стягнути 5000,00грн. моральної шкоди, яку зазнав у вигляді душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою Фонду.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пункті 5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судова практика щодо стягнення (відшкодування) моральної шкоди в цивільних, господарських спорах у галузі адміністративного судочинства фундаментально побудовано на постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 (з урахуванням унесених змін 2009 року), однак під час розгляду кожної конкретної справи рішення ґрунтується на різних правозастосовних висновках, оскільки залежить від сукупності обставин і наявних у справі доказів.
Вимагаючи відшкодування моральної шкоди, позивачі визначають її розмір, виходячи з особистих міркувань з прив`язкою до прожиткового мінімуму, що не належного законодавчого обґрунтування і методики розрахунку, а тому наведеними розрахунок моральної шкоди є надуманим. При цьому позивач не зазначає в чому проявилися його моральні чи фізичні страждання або інші негативні явища, які, на його думку, були завдані діями відповідача.
Так, позивачем не надано суду жодних належних за допустимих доказів підтвердження завданої йому моральної шкоди, зокрема у вигляді душевних страждань, а також доказів тих обставин, в чому саме полягає винність дій відповідача у завданні такої шкоди.
Крім того, суд звертає увагу, на те, що договірними зобов`язаннями що виникли між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди. 
Зважаючи на відсутність вини відповідача в розірванні вище зазначеного інвестиційного договору, є також відсутнім причинний зв`язок між протиправністю його дій на труднощі у житті позивача, що могли б бути наслідком завдання йому моральної шкоди.
Таким чином вимоги позивача про стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00грн. є безпідставними та недоведеними.
За відсутності підстав для задоволення позову заявлені до стягнення судові витрати стягненню не підлягають і відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. 
На підставі ст. 23, 509, 526, 530, 570, 571, 610, 611, 628, 629, 638, 651, 653, 1167 ЦК України, керуючись ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ВЕЛТ ІНВЕСТ» про стягнення грошових коштів – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Н.Ф. Карабаза