Справа № 296/7549/26
2-о/296/152/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" червня 2026 р. м.Житомир
Корольовський районний суд міста Житомира в складі :
головуючої – судді Пилипюк Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Дзюман А. І.,
представника заявника ОСОБА_1 ,
представника заінтересованих осіб Дятла В. І,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за заявою Органу опіки та піклування Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який діє в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про видачу обмежувального припису,
В С Т А Н О В И В:
Заявник Орган опіки та піклування Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, діючи в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 05 лютого 2026 року видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_6 строком на 3 місяці, заборонивши їй перебувати в місці проживання (перебування) малолітньої дитини ОСОБА_3 (в одному приміщенні), обмеживши їх спілкування, а також листування, телефонні розмови і комунікацію з дівчинкою через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також суд видав обмежувальний припис відносно ОСОБА_7 строком на 3 місяці, яким заборонено ОСОБА_7 перебувати в місці проживання (перебування) дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наближатися на відстань 100 метрів до місця їх проживання (перебування), а також особисто і через третіх осіб переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з ними.
20 лютого 2026 року до Служби у справах дітей Березівської територіальної громади надійшов лист Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради. У вказаному листі вказано, що працівниками закладу виявлено систематичні дзвінки (аудіо та відео) на мобільний телефон ОСОБА_2 від ОСОБА_7 . Після спілкування з ОСОБА_7 . ОСОБА_8 поводиться агресивно відносно сестри ОСОБА_9 , ображає, принижує її словесно та чинить фізичний тиск, звинувачуючи в тому, що їх відібрали від батьків.
На підставі наведеного заявник звернувся до поліції, однак таке звернення було розглянуте в порядку Закону України «Про звернення громадян». У зв`язку з бездіяльністю поліції заявник звернувся до прокуратури та 23 квітня 2026 року Службу у справах дітей проінформовано, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 4202606202000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-3 КК України відносно ОСОБА_7 .
Попри вказані обставини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідомо продовжують порушувати приписи: відвідують ОЦСПРД «Сонячний дім», де перебувають діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чинять на них психологічний тиск, що вкрай негативно позначається на їхньому емоційному та фізичному стані, провокує конфлікти між дітьми. Отже, існує реальна та триваюча загроза психологічному та фізичному здоров`ю дітей, що є підставою для видачі обмежувального припису відносно кривдників.
На підставі наведеного заявник просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строком на 6 місяців, встановивши для них такі обмеження: заборонити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувати в Обласному центрі соцільно-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської міської ради, де проживають діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та КНП «Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям» Житомирської обласної ради, де перебуває малолітній ОСОБА_5 ; заборонити наближатись на відстань ближче 100 метрів до місць проживання (перебування) та навчання дітей, зокрема, Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради; заборонити особисто і через третіх осіб переслідувати та спілкуватись в будь-який спосіб, включаючи телефонні дзвінки, аудіо- та відеозв`язок, соціальні мережі з дітьми.
Ухвалою судді від 23 червня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду пояснила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 систематично вчиняють психологічний тиск на дітей. Внаслідок спілкування з вітчимом ОСОБА_7 . ОСОБА_8 агресивно себе поводить відносно сестри ОСОБА_9 , між ними виникають сильні конфлікти. Будь-яке спілкування дітей з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 має характер домашнього насильства відносно дітей, внаслідок чого діти потребують захисту. Наразі вже є рішення суду про позбавлення заінтересованих осіб батьківських прав відносно дітей, але таке рішення ще не набрало законної сили. Також представник заявника зазначила, що відносно ОСОБА_7 розслідується кримінальне провадження щодо сексуального насильства відносно дитини ОСОБА_9 . Представник заявника просить видати обмежувальний припис, оскільки вважає, що жодні інші заходи не допоможуть захистити дітей від кривдників.
Представник заінтересованих осіб ОСОБА_11 щодо видачі обмежувального припису заперечував, оскільки заявником не доведено заявлених ризиків вчинення домашнього насильства щодо дітей. Крім того, ОСОБА_7 наразі мобілізований та проходить військову службу.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Протидія насильству у сім`ї є однією з важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») .
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Положеннями п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».
Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Суд встановив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, ОСОБА_6 є матір`ю ще трьох дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 05 лютого 2026 року (справа № 296/1250/26)видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_6 строком на 3 місяці, заборонивши їй перебувати в місці проживання (перебування) малолітньої дитини ОСОБА_3 (в одному приміщенні), обмеживши їх спілкування, а також листування, телефонні розмови і комунікацію з дівчинкою через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Також суд видав обмежувальний припис відносно ОСОБА_7 строком на 3 місяці, яким заборонено ОСОБА_7 перебувати в місці проживання (перебування) дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наближатися на відстань 100 метрів до місця їх проживання (перебування), а також особисто і через третіх осіб переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватись з ними.
У вказаному рішенні суд установив, що Листом від 17.12.2025 року №570, який адресований Службі у справах дітей Березівської СТГ, Житомирська спеціальна школа Житомирської обласної ради інформує про отримання звернення від учениці 8 Б класу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про факти вчинення домашнього насильства по відношенню до неї зі сторони матері, ОСОБА_6 , а саме: факти фізичного насильства (рукоприкладство, биття по голові), словесні образи, погрози щодо застосування фізичного насильства. Також ревнощі по відношенню до ОСОБА_9 через вітчима. В ході бесіди з ученицею, отриманні також скарги про дії зі сторони вітчима, ОСОБА_7 , сексуального розбещення по відношенню до неї. Учениця проживає у пансіоні закладу і повертається додому кожні два тижня на вихідні. Дитина налякана, не хоче їхати додому, боїться реакції матері та вітчима на те, що вона попросила про допомогу у працівників школи.
09.01.2026 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №42026062020000006 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_3 з боку вітчима.
У листі від 30.12.2025 року №268568-2025, який адресований голові Березівської сільської ради Житомирського району, начальник ГУНП в Житомирській області повідомляє, що 14 грудня 2025 року ОСОБА_6 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру (без настання тяжких наслідків) щодо своєї малолітньої донька – ОСОБА_3 , 2012 року народження, та притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Звертаючись до суду, представник заявника зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не дотримувались встановлених судом заборон, продовжували відвідувати заклад, де перебувають діти з метою впливу на них, що має характер психологічного насилля.
Листом № 65 від 20 лютого 2026 року адміністрація Житомирської спеціальної школи Житомирської обласної ради відповідно до вимог рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2026 року у справі № 296/1250/26 про видачу обмежувального припису стосовно гр. ОСОБА_7 , якому згідно з ухвалою заборонено особисто та через третіх осіб у будь-який спосіб спілкуватися з дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомляє, що під час здійснення освітнього процесу, відповідно до наказу по школі про заходи виконання обмежувального припису, працівниками закладу в межах службових повноважень було виявлено, що на мобільний телефон ОСОБА_2 систематично надходять телефонні аудіо- та відеодзвінки від гр. ОСОБА_7 . Вказані дії мають ознаки порушення судового рішення та невиконання обмежувального припису.
23 лютого 2026 року Служба у справах дітей Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області звернулась до поліції із повідомленням про умисне невиконання ОСОБА_7 обмежувального припису.
Листом від 10 квітня 2026 року Житомирська обласна прокуратура повідомляє Службу у справах дітей Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про те, щодо Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 4202606202000048 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-3 КК України відносно ОСОБА_7 . 
Отже, досліджені судом докази свідчать, що ОСОБА_7 порушував обмежувальний припис щодо спілкування з дітьми. Також досліджені судом письмові докази в сукупності з поясненнями представника заявника дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 систематично вчиняють домашнє насильство психологічного характеру відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованими особами домашнього насильства щодо дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для видачі обмежувального припису відносно заінтересованих осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на них обов`язків, зокрема, встановлених п. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Разом з тим, суд дійшов висновку про недоведеність вимог заяви щодо видачі обмежувального припису відносно кривдників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою захисту дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від домашнього насилля. Суд ураховує, що матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_6 та/чи ОСОБА_7 будь-якої форми домашнього насильства відносно вказаних дітей. Також суд ураховує, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_12 спільно не проживають з заінтересованими особами, адже були вилучені з сім`ї.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ураховуючи ту обставину, що діти вилучені з сім`ї та наразі перебувають у відповідних державних закладах, суд не вбачає підстав застосування максимального строку обмежувального припису - 6 місяців. Разом з тим, суд вважає, що достатнім буде встановлення обмежувального припису строком на 3 місяці.
Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява органу опіки та піклування Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1, 350-5, 350-6, 350-8 ЦПК України
У Х В А Л И В :
Заяву Органу опіки та піклування Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, який діє в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строком на 3 місяці, шляхом встановлення їй заборони 
1) перебувати в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської міської ради, де проживають діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) в будь-який спосіб спілкуватися з дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі особисто, через третіх осіб та/ або через засоби дистанційного зв`язку (дзвінки, листування, комунікація в месенджерах, соціальних мережах).
Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на 3 місяці, шляхом встановлення йому заборони
1) перебувати в Обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської міської ради, де проживають діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2) в будь-який спосіб спілкуватися з дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у тому числі особисто, через третіх осіб та/ або через засоби дистанційного зв`язку (дзвінки, листування, комунікація в месенджерах, соціальних мережах).
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Встановити строк обмежувального припису 3 місяці.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 червня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду 
міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК